Pensylvanien. 293 



utan at det minsta vända dem pä nägot annat; ja lian 

 har ögonen da sä starkt fäste pä Ickorn, at en människa, 

 som ser honom, kan tämmeligen bnlra, utan at han gifver 

 sig tid at höra derefter. I sädant löpande up ooh ned, 

 som nu omtalt är, skrider Ickorn alt längre och längre 

 ned, til dess han kommer til ormen, som da säjes ligga 

 raed vidöppen mun, hvarpä han med ängsligt läte rusar 

 honom i gapet, och strax upslukes, om han icke är för 

 stor; men om han är sä stor, at ormen ej straxt kan svälja 

 honom ned, slickar han honom nägra gängor med tungan» 

 at göra honom hai, och sä smäningom upsluker honom. 

 Hvad mera besynnerligt är vid denna förkjusning, har 

 jag infört uti Kongi. Vettenskaps A cad. Handl. för är 

 1753. p. 59. och följande, det jag nu ej vii här uprepa. 

 En dylik förkjusnings kraft tillägges äfven den i Norra 

 America sä kallade Svarta Ormen, hvilken pä samma sätt 

 säges fänga dessa Ickornar, och äta dem up. För den 

 synnerliga skada, som desse Ickornar göra pä Maysen, ej 

 allenast dä den stär pä äkern, hvarom förut är talt, utan 

 äfven hemma i sädesboden, der ifrän desse kunna pä 

 nägra nätter, om de fä hafva sin frihet, bära och draga 

 bärt hela tunnan, och mera, til sinä gömslor, har Regerin- 

 gen mäst i alla Angelska nybyggen i Norra America blifvit 

 föranläten, at gifva ut Lagar, som stadga nägot | visst, p- 417 

 huru mycket af allmänna Cassan skulle betalas för hvart 

 Ickorn-hufvud, som en kunde upvisa. Det tyckes nastan 

 öfvergä ali tro, hvad som betaltes uti Pennsylvanien allena 

 för Ickorna-hufvuden af det grä och svarta slaget pä et 

 enda är, nämligen frän den 1 Januarii är 1749, til samma 

 dag är 1750. Ty när Deputerade frän alla landsorter i 

 Pennsylvanien vid början af Januarii mänad 1750. kommo 

 der tilhopa, at rädslä om Landets nödvändigheter, in- 

 kommo klagomäl frän alla orter, at deras Häradskistor 

 voro uttömde endast för Ickornar skull; förut var stiftad 

 en lag, at af allmänna Cassan skulle betalas 3. pence (är 

 vid pass 12 a 14 öre Kopparmynt) för hvart Ickorn-hufvud; 

 sä högt hade hämden gätt emot dessa djuren, nämligen 

 mot de grä och de svarta Ickornar. Man säg dä af in- 



