304 Neiv Jersey. Racoon. 



ställen. De Svenske, som här bodde, hafva gifvit det 

 föregäende namn, emedan Indianerne, hvilka i forna tider 

 mycket vistades här i landet, brukade at göra sinä skedar 

 och slefvar deraf. Jag hafver uti min Natural-samling en 

 sked gjord af detta trä, utaf en Indian, hvilken skutit 

 mänga hjortar och andra djur pä det ställe, der Phila- 

 delphia nu stär; emedan samma plats i förberörde Indians 

 tid var öfverväxt med hög skog. De Angelske kalla det 

 Laurel; emedan bladen eller löfven likna aldeles dem, 

 som äro pä Lauro Cerasus. Herr Archiatern och Riddaren 

 LiNNiEus har behagat, af dess synnerliga ynnest emot mig, 

 kalla den Kalmia Foliis ovatis, corymbis terminalibus, 

 eller ock kärteligen Kalmia Latifolia, uti dess Spec. plant. 

 p. 391. De platser, som den hälst utväljer til sit hemvist, 

 äro sidor af backar, hälst den Norra, der nägon bäck 

 flyter fram, sä at om backen vid bäcken var brant, eller 

 ock branta backar lägo mot väta kärr, stodo de gemen- 

 ligen f ulia dermed, hvilken nog of ta hade Bök til följes- 

 lagare. Eljest finnes den ock uti skogarna i dälder. Ju 

 p. 431 högre de stodo pä j Norra sidan af backen, ju kärtare 

 voro de. Jag har sett det växa ej allenast uti Pennsyl- 

 vanien och Nya Jersey, utan ock i New Yorks höfdinga- 

 döme, dock börjar detta trä blifva i det sistnämda mera 

 sällsynt, och Norr om den 42. grad. Lat. Bor. har jag ej 

 kunnat blifva det varse, ehuru trägit jag sett derefter. 

 Det har den egenskapen, at äfven om vintern behälla sinä 

 täcka gröna löf, sä at da nastan alla andra trän här i 

 landet aflagt sinä sommarkläder och stä helt nakna, pryder 

 detta skogarna med sin behageliga gröna drägt mer, än 

 nägot annat. Om Vären vid den 23. Maji, efter den nya 

 stylen, börjar det pä denna orten blomma, da det i pryd- 

 nad täflar med de mästa trän, som uti Naturen finnes: 

 blommorna sitta i stora klasar, och är trädet helt fuUt 

 med sädana. Innan blommorna spricka ut; hafva de en 

 skön röd färg; men sedän de öpnat sig, bleker Solen 

 smäningom bärt dem, sä at somlige pä slutet blifva mäst 

 helt hvita, pä ganska mänga äro blommorna af en Rosen- 

 färg. Dess skapnad är ock synnerlig; ty hon liknar mycket 



