346 Pennsylvanien. Philadelphia. 



ej stär til fängs. Jag har här hört flera Historier om 

 Negrar, som blifvit förgiftade, af hvilka jag endast vii 

 anföra en, som fuUbordades under mit vistande pä desse 

 orter. En man hade här en Neger, som var honom ganska 

 trogen, och som förde sig sä up, at han ej velat byta 

 honom bärt emot 20 andra Negrar. Husbonden var ock 

 pä, sin sida nog öm om honom. Eegern liknade i up- 

 förande en den trognaste och bästa Europeer. Han om- 

 p. 486 gicks sä litet han kunde med andra Negrar. | Häraf 

 kastade desse et oändeligt hat pä honom; men af det, 

 at han nastan aldrig omgicks med dem, fingo de ingen 

 lägenhet, at gifva honom Förgiftet, ehuru de ofta sökte 

 tilfälle dertil. En gäng vid en marknad, dä han kom til 

 staden (ty han bodde mäst ute pä landet), budo nägre 

 andre Negrar honom in, at dricka med dem. Han ville 

 ej ; men slapp icke, innan han mäste göra dem sällskap. 

 När han kom in, togo de fram en kanna, som stod pä 

 muren, drucko honom til, och budo honom äfven göra 

 besked för sig. Han drack, och vid det han tog kannan 

 frän munnen, sade han: hvad dricka är detta, det är ju 

 fuUt med — — — (jag utsätter ej med fht, hvad han 

 sade det var; emedan det tyckes nastan ofelbart värit det 

 förgiftet, hvarmed de göra sä stor skada, och som finnes 

 mäst pä alla orter i verlden, ty nägon eläk människa 

 kunde alt för mycket missbruka sadan til sin Nästas skada; 

 det är bättre, at det är okunnigt) dä började de andre 

 Negrarne och Negrinnorne at le, sprungo up pä golfvet, 

 söngo och dansade, likasom de hade uträttat en god ger- 

 ning och ändteligen vunnit det, som de sä länge traktat 

 efter. Denne oskyldige Negern gick strax bärt, och vid 

 hemkomsten sade, at de andre Negrarne säkert gifvit 

 honom förgift. Han tränade sedän bärt, och ingen ting 

 kunde hjelpa honom, utan han dog nägon tid derefter. 



Den 7 December. 



Om morgonen reste jag ned til Racoon uti Nya 

 Jersey. 



