364 Nya Jersey. Racoon. 



kadt, dödar ooh utöder totaliter denna ohyra och alla dess 

 ägg bäde i sängar och väggar, om den ock krällde der 

 tio resor tjockare, än myror i en myrstack. 



Toraker eller Brödätare hafva trott, at de icke böra 

 mer än de förre vara frän den nya verlden uteslutne. 

 De hafva derföre pä mänga ställen i den samma tagit sit 

 hemvist. Den lärde Doct. Golden i Nya York var väl af 

 den tanka, at Brödätarenas förnämsta fädernesland vore 

 Westindien eller de A.mericanska öarna, och at de af detta 

 slägtet, som nu finnas i Norra America blifvit förde dit 

 pä skepp frän förenämde ort; emedan man ännu dage- 

 ligen ser, at dä fartyg komma frän Westin dien med Varor 

 til Norra America, är det fuUt af desse Brödätare uti 

 skeppen; men af de rön jag samlat här i landet, hvilka 

 strax skola anföras, har jag mycken anledning at sluta, 

 det Brödätarena värit här pä fasta landet i Norra America 

 frän längliga tider tilbaka. Jag nekar dock ej, at ju en 

 myckenhet af dem ock kunnat följa med skepp frän 

 Americanska öarna. De finnas i Staden Nya York mäst 

 i alla hus, hvilka ofelbart til största delen kömmit dit 

 frän skeppen; men sä kan det ej säjas om alla, som finnas 

 ute pä landet i skogarna, ja, dem man blifver varse i de 

 p. 496 största ödemarker. Angels | männerne kalla dem Cock- 

 roches, och af de Holländska heta de Kackerlack: de 

 Svenske, som här bodde, kalla dem Brödätare, för den 

 skada de göra pä bröd, som bekant är, och rättnu skal 

 omnämnas. Uti Herr Archiater Linn^i Fauna Suec. 617. 

 föres den til Blatta. Atskillige af de här i landet varande 

 Svenske kallade dem ock Kackerlack. Desse finnas ej 

 allenast ofta i husen, utan äfven om sommaren kräka bäde 

 pä och under stubbar i skogen. När de i denna vinter 

 midt uti Februarii mänad förde hem frän skogen gamla 

 rutna stubbar til bränsle, blef jag varse ätskilliga Bröd- 

 ätare, som hade tagit sit vinterqvarter deri. De voro i 

 början som döde; men dä de legat en liten stund inne i 

 stugan, qvicknade de vid och blefvo helt lefvande och 

 snällfotade. Jag märkte sedän ganska mänga gängor om 

 vintern, dä gamla rutna trän fördes hem til ved, och 



