360 Nya Jersey. Racoon. 



och sägo merendels inuti ut som masur. Ibland voro de 

 ock til en del iholige. När en sadan pä de smä trän skars 

 sönder, sä fants den gemenligen full med smä maskar, 

 ibland voro ock maskar i de store. Säledes ses hvaraf 

 de härröra, nämligen, at da trädet blifvit stuckit af In- 

 secter, som inom barken lägga sinä ägg, hvaraf utkläckas 

 maskar, löper saften ut, och blir som et svallande, da 

 desse knylar smäningom tilskapas. Det äro endast löfträn, 

 hvarpä desse finnas, och af löfträn äro förnämligast Ekar, 

 som hafva dem, enkannerligen den svarta och Spanska 

 Eken; dock finnas de ock nog pä Ask (Fraxinus excelsior) 

 och pä den rödblommiga Lönnen (Acer rubrum). I fordna 

 tider hade de Svenske, men i synnerhet Finnarne, som 

 här bodt, svarfvat fat, skälar och skopor af desse knylar, 

 som finnas pä Äsken, hvilka sedt ut nog vakra och värit 

 som masurerad. De pä Ek hafva ej dugt dertil; emedan 

 de gemenligen inuti äro rutna och fulla med maskar. Nu 

 bruka de Svenske ej mera sädana fat och skälar, utan 

 betjena sig af stenkäril i stället, eller ock svarfvade skälar 

 af annat trä. Somlige af förenämde knylar äro oändeligen 

 Stora, och göra, at trädet ser nog vanskapeligt ut. Sädana 

 trän äro ock nog allmänna uti skogarna här i landet. 



Vägarna här i landet rätta sig efter jordmon. Der 

 det är sandgrund, äro de torra och goda; men elaka, 

 hvarest är lera. Folket är här ock ganska värdslöst vid 

 p. 604 vägarnas omlagande. | Om bäcken ej är desto större, bry 

 de sig icke om, at lägga nägon bro deröfver, utan mä 

 den resande hjelpa sig öfver, som han bäst gitter; derföre 

 löper ock mängen fara vid starkt rägn pä sädana ställen. 

 Om et trä räkar falla öfver vägen, hugges det säilän af, 

 at fä vägen ren, utan de göra dä en krok omkring trädet, 

 hvilket är lätt at verkställa; emedan marken merendels 

 är jämn och ej stenig, samt träden mycket glesa, och icke 

 underväxta af smä skog. Häraf kommer, at vägarna gä 

 här i sä mänga smä krokar. Aldrig möter här nägon 

 grind eller äker, dä man färdas pä en allmän väg, utan 

 äkrarna hgga ofta pä ömse sidor om vägen, men gärdes- 

 gärdar löpa pä bägge sidor, och en reser dä liksom genom 



