VIII Inledning. 



den gamla skogen pä ett annat ställe och använde pä 

 samma sätt marken mellan de fällda träden, hvilken var 

 »sä lös som den bäst uppbrukade kryddgärdssäng". Sä- 

 lunda förforo säväl engelsmännen som svenskarna, tyskarna, 

 holländarna och fransoserna. Blott en och annan brukade 

 sin äker nägorlunda väl. 



Kalm dröjde öfver vären i Racoon. Han säger själf 

 att han redan i början af april 174Q hade tänkt resa 

 norrut, tili Kanada, hvars flora han särskildt skulle under- 

 söka. Men han uppsköt ,;för mänga orsaker" afresan. 

 Det kan väl icke anses ogrannlaga att tili de orsaker Kalm 

 själf uppgifver (s. 106) lägga en, som han förtiger: „efter 

 prosten Sandins död", berättar Acrelius (a. a., s. 397), 

 .;tog han sig dess sterbhus med mycken sorgfällighet an, 

 gäste uti prästhuset öfver vinteren och predikade mest 

 hvar söndag den tiden i Racoon kyrka, hölt ock likpredik- 

 ningar, att folket tog honom för en fullkomlig präst". 

 Den unga ankan i prästhuset bidrog icke minst att halla 

 Kalm kvar — efter äterkomsten frän Kanada gifte han 

 sig med henne eller, säsom Acrelius uttrycker sig, „dess 

 vänskap för änkeprostinnan Sandin föröktes tili ett äkta 

 förbund". 



Den 19 maj 1749 slet sig Kalm ändtligen lös frän 

 Racoon och for först tili det närbelägna Filadelfia, där 

 han äter besökte bl. a. Benj. Franklin (s. 117). Den 31 

 maj lämnade han denna stad. Först for han pä en jakt 

 upp för Delaware-floden tili Trenton i New Jersey och 

 sä i en af dessa „gemena öppna äkarevagnar, hvilka pä 

 steniga ställen nastan kunna skaka lefver och lungor ifrän 

 en", tili New Brunswick och vidare pä en jakt tili New 

 York, dit han anlände den 3 juni. Efter en veckas vistelse 



