Är 174 9. 



Den 2 Januarii, n. st. 



ndianernas forna verktyg. Innan Euro- 

 peerne, genom Columbi anvisning, kommo 

 til Yästindien, visste desse Villar eller 

 Indianer, som där frän urminnes tider 

 bodde, ej af järn; ja eliuru i Norra 

 America mäst öfveralt finnes en mycken- 

 het af järn-malm, var den dock för dessa 

 Indianer aldeles obekant. De nödgades 

 därföre, i brist häraf, betjäna sig af hvass-kantade sten- 

 bitar, mussel-skal, fogel- och villa djurs-klor, ben-stycken, 

 och annat dylikt, til yxar, knifvar och annan nödig red- 

 skap. Det är da ej at undra, om deras lefnad värit mycket 

 usel, och oin de dragit sig frara, huru de kunnat. De 

 gamle Svenske, som här bodde, hvilka ock i deras barn- 

 dom, da landet ännu var fullt af Indianer, omgingos med 

 dem, visste ännu nogsamt at heratta om deras da va- 

 rande lefnad. Man fmner ock ännu i denna dag, vid 

 plögning och gräfning i jorden, hvarjehanda deras forna 

 verktyg, af hvilka de betjänt sig, innan de af de Svenska 

 och andra Europeer blefvo försedde med järn-red| skap; 

 ty det är at märkä, at Indianerne nu för tiden bruka 

 öfveralt alla sinä verktyg af järn och metall, dem de 

 dageligen förskaffa sig af Europeerna, hvarom utförligare 



