Nya Jersey. Racoon. 



Botten och bräddarna äro ofta öfver en tum tjocke. 

 Ehuru de ej visste hvad järn, stäl, eller annan metall 

 var, hafva de dock hei behändigt utgröpt och hkasom 

 utsvarfvat dessa tälgstens grytor. 



Indianernas forna Tobaks-pipor äro äfven dels af lei-, 

 dels af tälgstens och serpentinstens arter. Det första slaget 

 har ungefär den skapnad, som vara Tobaks-pipor, fast 

 mycket gröfre och ej sä nätt arbetade: skaftet är tjockt 

 och stackot, näppeligen öfver en tums längd, ibland dock 

 til den längd som et finger. Til färgen se de ut som 

 vara Tobaks-pipor, da de blifvit länge brukade. Deras 

 tälgstens-pipor bestä af samma tälgstens arter, som deras 

 grytor. Somlige af dem äro tämeligen nätt utarbetade, 

 ehuru de hade hvarken järn eller stäl. Men utom före- 

 nämde sten-slag, hvaraf de gjordt sinä Tobaks-pipor, finnes 

 än en annan art af pipor, hei konstigt utarbetade af en 

 fin röd tälgsten eller serpentin-marmor-art: desse äro 

 mycket rare, och brukas säilän af andra, än af Indianernas 

 Konungar. Denna fina röda stenarten är likaledes mycket 

 rar, och finnes endast i de Villars land, som kallas Aiouez, 

 belägit pä andra sidan Micissipi, som Pater Charlevoix 

 skrifver i sin Journal Historique d'un Voyage de VAmer. 

 T. V. p. m. 311. och dess 13:de bref. Indianerne sjelfve 

 halla gemenligen en pipa af denna sten-art sä dyr och af 

 det värde, som et lika stort stycke silfver, ja ofta än 

 dyrare. Af denna fina stenart bestä ock nastan altid deras 

 af Fransoserna sä kallade Calumet de paix, eller Frids- 

 pipa, som de vid sinä Frids-slut och alliancer betjäna sig 

 af, I och hvilka omtalas af nastan alla, som skrifvit om 

 dessa folkslag; hvarom äfven framdeles, vii GUD, pä sit 

 ställe omständeligen skal handlas. 



Til Fisk-krokar brukade de krokar af ben, samt fogel- 

 klor. Utgamle Svenske sade, at i deras barndom var en 

 myckenhet Indianer här i nya Sveriget, hvilka uti floden 

 Dellaware med nyssnämde krokar fängade fisk. 



De förskaffade sig Eld därmedelst, at de ständigt 

 vredo ändan af et härdt trä pä et annat, som var blött 



