Nya Jersey. Racoon. 19 



liga clärinne döde, hvarigenom lian bekom en m\'ckenhet 

 skinn at sälja, som nog betalte lians omak, iitom det, at 

 han fick sin damm ifran dem befredad. 



Bäfrar hafva i forna tider (som alle gamle Svenskar 

 visste berätta) til myckenhet funnits här i Nya Sverige. 

 Man säg da uti aar ooh bäckar den ena Bäfver-dammen 

 bredevid den andra; men sedän en sä stor ymnoghet af 

 Europeer flyttat hit öfver, ooh landet blifvit starkt up- 

 odladt, hafva Bäfrarne dels blifvit ihjälslagne ooh utödde, 

 dels ock flyttat sig längre undan in i landet, där föga 

 folk bor. Det är altsä nii endast nagot enda ställe uti 

 Pensylvanien och nya Jersey, där ännu nagra f a Bäfrar 

 finnas. Deras förnämsta föda här pä orten är Bäfver- 

 trädets bark, {Magnolia, se ofvanföre T. IL p. 324.) den 

 de fram för alt annat utvälja. De Svenske brukade för- 

 denskul i forna tider, da här fans en ymnoghet af Bäfver 

 i landet, at taga stjelkar, klabbar och qvistar af förenämde 

 trä, och lägga vid Bäfver | dammarna uti de fällor, de p. 22 

 satte ut för dem, da de merendels voro visse om et 

 lyckligt fänge. En och annan i Philadelphia har haft 

 dem sä tama, at de ofta gätt ut i Elfven at fiska, och 

 altid af sig sjelfva kömmit tilbaka til deras ägare eller 

 husbönder. Major Roderfort uti New York berättade mig, 

 at han haft en tam Bäfver öfver et halft ars tid i sit hus. 

 Han har lätit honom gä lös i huset som en hund. Den 

 mat han gaf honom var bara bröd, samt ibland fisk, efter 

 hvilken han var ganska snäl. Han hade altid vatten i 

 sin skäl, sä mycket han behöfde at dricka; men ej mera. 

 Alla lappar och annat mjukt, som han funnit pä gälfvet, 

 har han dragit tilhopa och bäddat under sig i den vrä 

 han plägade ligga. Dä kattan fick ungar, incjvarterade 

 hon sig hos honom i hans varma bädd, hvilket lian gärna 

 tillät; och dä kattan gi{3k bärt, tog han ofta ungen til 

 sig, höll honom up imellän frambenen, lade honom vid 

 sit bröst at varma honom, sä at han höll mycket af Katt- 

 ungen. Sa snart modren kom, lemnade han henne sin 

 unge igen. Han morrade väl ibland; men gjorde eljest 

 ingen skada, och böd aldrig til at bitas. 



