Nyn Jersey. Racoon. 27 



ut. I skogen | sitta de vartideii om mornarna pä öfversta !'■ 32 

 toppen af de liögsta tr-än, ocli sjunga: men nti bur sitta 

 de den ena stunden stilla, ooh hvila sig, den andra hoppa 

 de af ooh til, ocli sä skiftevis hela dap'en, siä da och da 

 sinä behageliga slag. Uti Herr Arcliiater Lin'n.ki S\'St. 

 nat. T. 1. p. 17"2. kallas lian Loxia Cardinalis &c. 



Den 17 Februarii. 



Tranor {Gnts Canadensis Linn.) syntes ibland om 

 dagarna flyga i luften, och ställa sin kosa at norr. De 

 pläga om vären bittida vistas här nägon tid ; men gör ej 

 sinä nästen liär, utan fara längre at norr. Gamle Svenske 

 berättade, at i deras barndom, da landet ej var stort up- 

 odladt, fans här om värarna en otrolig myckenhet af 

 Tranor; men denna tiden fär man icke se sä manga. Ät- 

 skillige här boende äta deras kött, dä de fä skjuta nagon. 

 De sades ej göra skada pä nägon ting, antingen säd eller 

 annat. 



Den 23 Februarii. 



Om morgonen reste jag ned til Pennsneek, och korn 

 om aftonen tilbaka igen. 



Snön läg än qvar pä mänga ställen i skogen, hälst 

 där träden stodo nägot tätt, at Solen ej fätt visa sin ver- 

 kan; men var icke fyllest en tvär hand djup. Längs efter 

 vägarna var bara isgata, i sjmnerhet i skogen. sa at det 

 var svart at rida med illa skodda hästar. De som här 

 bodde viste ej stort hvad släda var, utan redo alle hela 

 vintern til Kyrkan, fast snön ibland var mot half aln 

 djup; men han läg säilän öfver en vecka ([var, innan han 

 smälte bärt, da ibland ny kora i stället. 



Mays-tjufvar kallades af de Svenska, som här bodde, 

 en art af detta landets förnämsta skadefoglar. De hade 

 fätt detta namnet däraf, at de bade hemligen och up|)en- 

 barligen äta up Maysen, bäde da den n3'ss är sadd 

 och nedmyllad, och dä den blifvit mogen. De Angelske 



33 



