Nya Jersey. Racoon. 29 



versicolor & pro varia inter lumen & oculum positura, 

 jam nigrum, jam smaragxlinum. Venter fuligineus, tec- 

 trices inferiores caudae obscure purpurese; pectus. & abclo- 

 men sub alis purpurea; tectrices alarum inferiores fuli- 

 gineae. Ala3 inferius nigrse; Femora plumis fuligineis. 

 Tibise & pedes nigri nitidi; digiti 4 more avium pluri- 

 marum; ungues nigri, posticus cseteris major. 



En ocli annan af dem sades uppehälla sig här hela 

 vintern i kärr som äro med tjock skog öfverväxte, och 

 endast visa sig i blid väderlek; men de fläste fara vid 

 vinterns början mera til Söder. I dag säg jag dem detta 

 är första gängen: de flögo redan i stora hopar. Deras 

 förnämsta och behagiigaste mat är Mays. När Maysen 

 om vären nyss blif|vit planterad, komma de i stora svär- p- 35 

 mar. De pata med näfvet up Maj-s-kornen, och äta dem 

 up. Sä snart Mays-brodden sticker up, nappa de om den 

 samma med näbben, och rycka den up tillika med kornet, 

 sä at de altsä redan om Yären skaffa Landtmannen nog 

 bryderi. At nägorlunda minska deras h^stnad vid denna 

 tiden för Maysen, bruka en del at stöpa Mays-kornen i 

 en lag af roten utaf Veratrum Hellehorus alhus, i vatten 

 kokad, (hvarom mera längre fram vid den 13 Martii,) och 

 pian terä sedän ut den. Da Mays-tjufven äter et eller par 

 af dessa korn, blir han sä yr i hufvudet, at h an tumlar 

 omkull, hvaraf de andre hans kamrater blifva rädde, och 

 väga sig ej dit. Men de taga sin skada desto mera igen 

 mot hösten, dä Maysen är mogen; ty da fira de sin rätta 

 frögde-fäst. De samka sig dä tusendetals pä Mays-landen, 

 at där taga ut sin dryga skatt. Här äro de ganska oblyge 

 och djerfve gäster; ty om en ock dä vii gä i Mays-landet 

 at köra dem bärt, sä flyga de endast up och undan frän 

 det stället en gär; men sätta sig strax ned pä andra ställen, 

 sä at dä en är pä ena sidan af Mays-stycket, äro de fullt 

 pä den andra, och ömsa sä om alt som en gär efter dem, 

 utan at sky undan, mnan de ätit sig mätte. De flyga om 

 höstetiden i otroligt stora hopar, sä at ingen kan begripa, 

 hvadan den otahga myckenhet kömmit. När de lyfta sig 

 up i högden, bhr skyn och luften ibland helt svart och 



