52 Nya Jersey. Racoon. 



Persike-trän hade de da nastan mera än nu, och gjorde 

 äfven dricka af Persikerna. Han visste ej hvadan de 

 Svenske först fätt Persike-trän. 



Villar upfylte hela detta landet i gubbens barndom, 

 de bodde da bland de Svenska, ocli eljest öfver alt. Han 

 anförde flera exempel pä Svenskar, som da blefvo af Vil- 

 larna ihjälslagne; och par stycken nämde han, af hvilka 

 Yillarne flätt huden af hiifvudet. De stulo da et och 

 annat af de Svenskas barn dem de förde bärt med sig, at 

 de ej mera hört af dem. En gäng kommo de, och slogo 

 ihjäl nagra Svenskar, och togo öfra delen af hufvud-skälen 

 med sig. Vid samma tilfälle flädde de alt skinnet, som 

 hade här pä sig, af hufvudet pä en liten flicka, hade ock 

 dödat den samma, om de ej sett en bät med Svenska 

 65 komma, dä de rymt bart. Flickan blef | sedän botad; 

 men fick aldrig mera här pä sit hufvud. Hon vardt gift, 

 fick mänga barn, ocli lefde länge därefter. En annan 

 gäng bödo de til, at siä iiijäl gubbens moder; men hon 

 var dem för stark, ocli imedlertid kommo en hop Svenskar, 

 hvaraf Villarne blefvo ski-ämde, och sprungo sin väg. 

 Ingen kunde fä reda pa, hvilka Villar desse voro. Eljest 

 lefde A^^illarne gemenligen i godt förtroende med de 

 Svenska. De hade dä pa mänga ställen sinä smä plan- 

 tager af Mays. Innan de Svenske kommo hit, hade de 

 inga andra yxor, än sten-yxor. När de dä ville anlägga 

 en Mays-plantation pä nägot ställe, bärthöggo de skogen 

 och tilredde jorden pä det sätt, som förut är nämt p. 3. 

 De planterade ej mycket Mays; ty de lefde mästafjagt, 

 och största delen af sommaren voro Hopniss, Kätniss, 

 Taaho och Taaki, samt Blabär deras föda. De hade inga 

 hästar eller andra slags kreatur, at bruka vid deras lilla 

 äkerskötsel, utan de förrättade samma syssla sjelve. Sedän 

 Maysen var mogen och inbärgad, förvarade de honom om 

 vintern uti gropar pa det sätt, at de gräfde en grop, 

 säilän djupare än en famn, ofta ej det: lade öfver alt pä 

 botten och sidorna rundt omkring gropen breda bark- 

 stycken, sä at bäde botten och sidor voro därmed öfver- 

 klädde. I brist af bark betjänte de sig til samma ändamäl 



