62 Racoon. 



Den 6 April. 



Sanguinaria, som här kallades Blod-rötter; emedan 

 roten är stor och röd, samt sönderskuren ser ut inuti, som 

 en Rödbeta, och Epigcea, som af somliga kallades krypande 

 Ground-Laurel, hade nu börjat blomma. Den förra växte 

 i utvald svartmylla: den senare pä magra ställen. 



Laurus OBsiivalis, som kallades Spice wood, började 

 P- 78 ock vid denna tiden at blomma: löfven | voro ej ännu 

 framme: den älskade vätländta ställen i skogar. 



Den 9 April. 



Vilsk Hampa kallades af de Svenska en ört, som 

 växte allmänt pä gamla akrar, skogsbackar och högländta 

 skogsängar. Af Botanicis heter hon Apocynum canna- 

 Imium, se Linn. spec. 213. Hon har fätt sit namn däraf, 

 at Villarne bäde fordom och ännu bruka h enne mäst til 

 samma, hvartil vi betjänte oss af hampa; ty stjelken är 

 togig, och läter lätt bereda sig. I forna tider, da Villarne 

 voro här i Pensylvanien och Nya Jersey, gjorde de rep 

 häraf, hvilka de Svenske köpte, at bland annat äfven 

 bruka til tömmor och nät. Desse rep voro starkare, och 

 höllo i vatten längre ut, än de, som voro gjorde af ordinair 

 Hampa. De fingo da gemenligen af Villarna 5 famnar 

 sädana rep för en kaka bröd. Ätskillige af Europeerne 

 köpa ännu i denna dag gerna sädana rep af Villarna för 

 deras varaktighet skul. Bäde fordom och ännu tilverka 

 Villarne äfven andra arbeten här-af, som större och mindre 

 päsor, pungar, kambfoder, sinä täcken m. m. Pä minä 

 resor genom Iroquoirnas land, säg jag, at Vilskorne flitigt 

 spunno och arbetade henna. De brukade inga spänräckar 

 därtil, utan de snodde pä bara lären trä och snören däraf, 

 dem de färgade röda, gula, eller svarta, o. s. v. och til- 

 verkade sedän nog konstigt sinä arbeten däraf. örten 

 upväxer är ifrän är af samma rot, och behöfver altsa ej 

 ärligen säs; utur rot och stjelk pä den färska örten flyter 

 en hvit saft, lik mjölk, som dock är half-förgiftig. Vii- 



