102 Nya Jersey. Racoon. 



det utan gödning kan bära säd; men da det är sä ut- 

 märgiadt, at det ej förmär framskaffa mera, lägga de det 

 til betesmark, och uptaga et annat ställe, som stär med 

 en gammal skog öfverväxt, hvilken frän urminnes tider 

 aldrig värit ofredad af eld eller yxa. Detta gör ock, at 

 äkerbruket och dess vetenskap är här sä ringa, at man 

 däri pä flera dagars resor kan lära sä godt som ingen 

 ting, sä hos Ängelsniän, som hos Svenskar, Tyskar, Hol- 



P- 130 ländare och Fransoser, om ej det, at man af | deras grofva 

 fel och ringa omtanka för framtiden, kan fä dageligen en 

 rik anledning, at göra hvarjehanda reflexioner, och beflita 

 sig, at af andras skada blifva vis. Med et ord: äker, äng, 

 skog, boskap m. m. handteras här mäst öfveralt med lika 

 värdslöshet, sä at den eljest i dessa hushallsgrenar sä vida 

 och längt komna Angelska Nationen ej tyckes här kunna 

 kannas igen. NäppeHgen kunne \i i Sverige och Finland 

 med mera fiendtligt sinne handtera den dyrbara skogen, 

 än här sker: de se endast pä närvarande vinst, och dröma 

 ej en gäng om framtiden. Boskapen utmattas dageligen 

 och aftager i godhet och storlek för hunger och svält, 

 som ofta förut anfördt är. Jag säg dock pä minä resor 

 här i landet flera arter af de utvaldaste ört- och gräs- 

 slag, dem Hästar och Kor fram för andra utvalde, hvilka 

 ej allenast växte här vildt, utan ätskillige af dem växte 

 frodigt pä torra och magra platser, där inga andra växter 

 kunde trifvas; men hoglöshet, okunnoghet och djupt mörker 

 i Natural-Historien, hvilken vetenskap mänge här, som pa 

 andra orter i verlden, ansägo för den största fäfänga och 

 halftokota människors tids-spillan, gjorde, at de ej visste 

 använda dem sig til nytta. Jag är viss därpä, och bygger 

 min visshet pä oryggeliga grunder i Natural-Historien, at 

 jag genom dessa värit i stand pä fä ärs tid, at göra den 

 aldramagraste och torraste mark, där en Ko förut ej kunnat 

 framfödas, til den fetaste och mäst bärande äng och betes- 

 mark, hvaräst stora boskaps-hjordar skola funnit öfver- 

 flödigt föda och blifvit smällfeta. Jag tilstär, at desse 

 gagneliga växter ej funnos pä et ställe, eller pä hvars 



p. 131 och ens Landtmans | ägor; men den, som hade liten 



