122 Nya York. 



Den 4 Junii. 



Vinrankor funnos lios en ocli annan i trägärdarna, 

 dem (le först förskaffat sig hit frän de gamla länderna. 

 Desse bära mäst hvart är en myckenhet af välsmakeliga 

 drufvor. När vintrarna äro kalla, frysa de och dö bärt 

 ända ned til marken; men nasta Vär utslä de nya tel- 

 ningar frän roten. 



Smultron fördes nu dageligen hit in til staden i stor 

 myckenhet at säljas. De äto dem pä samma sätt, som vi 

 i Sverige, antingen som de voro, eller ock i söt mjölk, 

 eller at litet Vin med Socker slogs pä dem. De brukades 

 ock til confiturer pä vanligt sätt. En ung Ängelsman 

 frän Jamaica berättade, at inga Smultron växa där. Här 

 i Norra America hafva Smultron gemenligen den egen- 

 skapen, at bäret sitter fast vid calyx, sä at de ej lossna 

 sä lätt frän hvarandra, som pä vara Svenska, Ormar 

 sades vara mycket snäla pä dessa bär. P^huru här somlig- 

 städs finnes tämmeligen häraf, sä svarar dock ej deras 

 ymnoghet mot den, som vi i Sverige och Finland kunna 

 fägna oss af. 

 P- 156 Glover eller den stora röda Väplingen var sädd pä 



et och annat stycke pä backarna utan för staden. De 

 liöllo nu pä, at .siä somliga af dessa ängar; andra voro 

 redan slagne, och torra Väplingen satt i välmar, at med 

 det första bärtföras. 



Kersbärs-trän voro planterade nog ymnigt utan för 

 gärdar vid landsvägen frän Philadelphia til Brunswig; 

 men sedän blefvo de nog sällsynte. När jag kom pä 

 Staten Island, uti Nya Yorks Höfdingedöme, blefvo de 

 äter nog allmänna vid gärdarna; men här hade de ej sä 

 mänga varieteter däraf, som i Pensylvanien. Jag säg i 

 Nya Yorks Höfdingedöme ganska säilän, de svarta sota. 

 utan mäst de röda sura. När en främmande kom at resa 

 förbi nägon trägärd, hvari frukten var mogen, kunde han 

 stanna, gä dit in utan at säja nägon til, och äta sä mycket 

 han ville, endast, at han ej bröt ned qvistar. Aldrig fans, 

 at nägon, ja icke den girugaste landtman, tiltalte honom 



