128 Imellän Nya York och Albany. 



p. 168 närä i en rätt | Linea? Hvi ligga clesse mänga öpningar 

 för floden genom flere bärgsryggar nastan under en och 

 samma meridian? Hvi äro ej vid somliga af dessa öp- 

 ningar antingen forssar eller ätminstone grundt vatten 

 med botten af hällebärg? 



Vi fingo nu alt mer och mer faseligen höga och 

 branta bärg pä ömse sidor om floden, hvilka da vi ropade 

 litet, gofvo et starkt Echo tilbaka. Ehuru höga och branta 

 de voro, voro de dock med smä trän öfverväxte. Härifrän 

 kunde vi na längt fram för oss at N. se de sä kallade 

 Blew Mountains eller Blaa Bärgen, hvilka skullade öfver 

 alla de andra. Landet synes ock längre fram tämmeligen 

 upbrukadt, och ej sä fullt med bärg. 



Skepparen berättade, at om man ofta nti et af dessa 

 pä Västra sidan om floden liggande bärg, ser om nätterna 

 som et Ijus, det f oi ket mena vara en Carbunkel-sten. 



Det sista af dessa höga bärg pä Västra sidan kallades 

 Butterliill, hvarefter landet blef mera slätt och längre 

 imellän bärgen, samt fullt med gärdar, jämte äkrar imellän 

 högderna. Innan vi hunno förbi dessa bärg, begynte 

 vädret bläsa emot oss, da vi alt med loverande mäste 

 hjelpa oss fram, hvilket gick nog längsamt; emedan floden 

 här var näppeligen öfver et Musqvet-skätt bred. Omsider 

 da vinden och ebben kom emot oss, nödgades vi kasta 

 ankare. 



Under det vi väntade pä vind och vatnets vändning, 

 gingo vi up pä landet, at se huru det säg ut. Sassafras 

 och Castanie-trän växte här i myckenhet: af Tulipanträdet 

 p. 164 stod nägot här och | där. Kalmia Latifolia fans här äfven 

 pä somliga ställen, och blommade nu som bäst; blommorna 

 voro dock redan hvita. 



Nägot efter middagen begynte bläsa SW. som var 

 en önskelig vind för oss. Vi lyfte dä ankare, och fort- 

 satte vär resa. Där vi lägo för ankare var just vid slutet 

 af de branta och faseligen höga bärgen. En kunde väl 

 fasa, när en säg up ät dem. De bestodo af gräbärg, och 

 lag fullt af smä stenar ned vid stranden jämte dem. Sä 

 snart vi lämnat dem, blef landet mera fritt fran bärg, och 



