Alhany. 143 



ling. Stadshuset eller Rädhuset ligger litet Söder om 

 den Holländska Kyrkan strax vid Elfven, och är et vackert 

 Steiihus 3 väningar högt, med et litet Törn midtpä samt 

 kläcka däri, jämte förgylt Glob och flagga pä Tornet. 

 Husen i Staden äro tämmeligen vackre, | byggde til en p. 183 

 del af Sten, gemenligen täckte med takspän af den hvita 

 Furiin. Nägra fä voro täckte med Tak-tegel, det de dock 

 hämtat frän Holland; emedan de pästodo, at leret här ej 

 vore dugligt til Tak-tegel. Mäst alla husen voro byggde 

 pä det gamla Frankiska sättet, at de vände den ena gafvel- 

 väggen mot gatan, undantagandes nägra fä, hvilka i senare 

 tider blifvit upsatte, ocli rättade sig efter det nu brukeliga 

 maneret. Ganska mänga hus voro här bygde pä det sätt, 

 som förut Tom. 2. p. 344 är beskrifvit vid Nya Bruns\vig, 

 nämligen, at gafvelväggen mot gatan var upmurad af 

 Tegel, men alle de andre väggar voro af bräder. Utanpä 

 voro Stenhusen aldrig rappade eller kalkslagae, utan tegel- 

 stenarne voro helt bare. Denna seden är allmän i alla 

 städer jag sett i Norra America, och ändock synas de ej 

 taga nägon skada af luften. Ned vid takbandet voro 

 nastan altid takrännor, hvilka sträckte sig längt ut öfver 

 gatan, sä at vattnet vid rägnandet häfde sig ned frän 

 rännorna nastan midt pä gatan. Detta befredade väl väg- 

 garna frän takdropp, men gjorde, dä det rägnade, passagen 

 nog besvärlig; emedan en nastan ingenstäds kunde gä 

 säker för öfversköljande frän rännorna. Midt pä huset 

 emot gatan var altid en dörr, och utan för den samma en 

 Aitan af bräder med bänkar ä ömse sidor at sitta pä. 

 Här plägade folket sitta mäst hela dagen utanför sinä 

 dörar, om det annars var vackert väder, och det altsom 

 skuggan af Solen föU; ty där Altanerne voro i skugga, 

 satt fullt med folk af bägge könen; däremot där Solen 

 baddade pä, syntes ingen. Men sä snart Solen kom at 

 besöka de ställen, där förr hade va|rit skugga, lagade de p. 184 

 sig därifrän in i husen; sä at alt som Solen kastade skugga 

 eller sken, flytte folket sig ut eller in: i synnerhet voro 

 Altanerne fulle med folk af bägge könen om aftnarna. 

 Detta var nog besvärligt för en, som skuUe passera förbi 



