152 Imellän Alhany och Saratoga. 



hördes i oenighet; ty at fä myckei sMnnvaror, hade de fört 

 myclcet Bränvin med sig, därmed de fyllde Villarna, och 

 hedrogo dem. Han had Gouverneuren taga härt dessa Präster 

 frän dem, jämte en hop andra Europeer, som visfades bland 

 195 dem; ty förut, innan desse kommo til dem, voro Vil\larne 

 et ärligt, nyJctert och menlöst folk; men nii hlifva de snart 

 alle skälmar. Förut hade de fruktan för GUD; men mc 

 tro de snart, at ingen GUD är til. Ville Gouverneuren 

 vara öm om dem, sä gjorde han bättre, om han sände 

 dem 2 ä 3 Järnsmeder, som lärde dem smida Järn, hvari 

 de voro okunnige. Gouverneuren kunde ej härvid halla 

 sig frän löje. Sälunda kan hit lämpas, hvad St. Paulus 

 säger Rom. 2: 24. För edra skid varder GUDs namu för- 

 smädadt ibland Hedningarna. 



Den 21 Junii. 



Efter middagen kl. 5. reste vi i HERrans namn ifrän 

 Albany til Canada. Vi hade 2:ne karlar, som skulle föra 

 oss f ram til den första Franska orten, som var iastningen 

 Fort St. Fredric, hvilken af Angelsmännerna kallas Crown- 

 point. Desse karlar skulle halva därför i betalning 5 Pund 

 Ne\v Yorks penningar hvardera, som är ungefär 25 Plätar 

 i värt mynt, utom det, at jag dessutom skulle halla dem 

 bäde fram och tilbaka friskt med mat och dricka. Detta 

 är här Price Courranten, och den som ej det ville gifva, 

 fick resa allena. Vi mäste Iata benöja oss med en af de 

 förr p. 169. beskrefne Canoer; emedan inga hvarken Bat- 

 toer eller Näfverbätar nu stodo här til fängs. Och emedan 

 en braf Landsväg gick strax pä W. sidan om Hudsons 

 flod, sä lato vi karlarna fara med Canoen eller ökstocken, 

 och vi ginge pä landet bredevid, at desto nogare fa bese 

 det samma, och dess Naturalier. At resa med desse Ca- 

 noer är nog besvärligt för dem, som skola ro eller skjuta 

 p. 196 dem fram; ty den ena karien stär | fram i Canoen, och 

 den andre bakuti, hafva hvardera en ära i handen, med 

 den de skjuta fram bäten. Gemenligen följa de tätt vid 

 landet, där det är grundt, pä det de väl mäga räcka bott- 



