Imellän tort Nicolson och St. Anne. 169 



Kxpedition til sjöss mot Canada misslyckades, sä upbrändes 

 ock denna af Ängelmännerna sjelfva samma är. Jordinon 

 syntes vara här tämmelig god. Hudsons flod flöt strax 

 här förbi. 



Nägot efter middagen fortsatte vi igen vär resa. Vi 

 hade härtil fölgt O. sidan af Hudsons Elf, och vandrat 

 mäst ända til N; men nu lämnade vi den samma, ändrade 

 vär kosa, och stälte vär gäng mäst til ONO. eller NO. 

 tvärt igenom skogen och öde-markerna, at vi mätte komma 

 til öfra ändan af Elfven Woodcreek, som löper ned til 

 Fort St. Frederic, och med hvilken vi da kunde gä med 

 bät. Landet eller öde-marken, som vi hela denna efter 

 middag gingo igenom, var mästendels jämt, nägot lägländt. 

 Här och där nägon bäck, som dock nu pä de flästa ställen 

 var uttorrkad. Dä och dä nägon liten backa, inga bärg, 

 inga stenar, öfver alt var landet öfverväxt med stor och 

 hög skog. Träden tätä, braf skugga under de samma; 

 men det nöjet förminskades af den otahga myckenhet af 

 Myggor, hvaraf desse skogar voro fulle. Af örter fans 

 här ätskillige; men de stodo nog glest, mäst som i vara 

 skogar, där boskapen gjordt dem tunna; fast nastan aldrig 

 nägon boskap värit här. öfveralt var marken nog öfver- 

 täckt med löf, som nedfallit sista höst. Annorstädes var 

 den mycket mässlupen. Jordmon var mäst allestäds ganska 

 skön, bestod af en tjock svart-mylla, som gjorde, at de 

 örter här funnos, växte nog frodigt. Det t^^cktes, som 

 detta kunde blifva et mycket fruktbärande land, dä det 

 blefve upodladt; men här var dock största | svärighet, at P- 217 

 fä se nägot rinnande vatten; hvad skulle dä icke blifva; 

 när skogen blefve bärtrögd, och Solen finge utöfva ali 

 sin verkan? 



Vi togo värt natt-qvarter i öde-marken vid en vattu- 

 göl, pä det vi kunde hafva tilräckeligt vatten at dricka, 

 som just denna tiden pä äret icke stod tilreds pä alla 

 ställen här i skogen; men Myggor, Punchins eller Knott 

 och Skogslöss voro vara plägare. Fruktan för allahanda 

 ormar, och än mera för nägra Villa Indianei', gjorde vär 

 natt-ro mindre varaktig och säker. 



