Fort Anne. 171 



blifvit en liärd ting för oss uti en viii ödemark, där det 

 ej var görligt under 3 a 4 dagars tid komma dit, där 

 nägot Folk bodde; men vär ly eka var, at vi nu liunno 

 f ram, sä at den sjuka karien fick h vii a, ooh kom sig sedän 

 före igen. 



Möss af det ordinaire slaget fans nog vid Fort Anne. 

 Desse torde liärstamma af dem, som kunnat blifvit hit- 

 förde, och fölgt med Soldaterna, i deras Proviant, den 

 tid denne Fästning var i stand. 



Äppel- och Plommon-trän, som tvifvelsutan blifvit 

 liit planterade den tid Fästningen var i välmagt, stodo 

 ännu här qvar, 



Den 28 Junii. 



Americanska Almen (Ulmus Americcma) växte i 

 myckenliet liär i skogarna. De räknade 2:ne slag däraf: 

 det ena kallades hvita Almen; emedan trädet inuti var 

 hvitt, och af den samma fans större ymnogliet, än af den 

 andra, som bar namn af röda Almen; emedan trädet stötte 

 pä rödt. Utaf den livitas bark gjorde de gemenligen här 

 de vanhga bark-bätar; emedan den var segare, än af nägot 

 annat trä. Med barken af Hickery, den de brukade här 

 i stället för bast, sömmade de ihop Alm-barken til bäten^ 

 och med barken af den röda Almen gjorde de baten tät 

 1 ändarna; ty de bultade barken imellän par stenar, eller 

 i brist däraf, med par trä-klumpai-. 



Bark-bätens förfärdigande sysselsatte oss halfva dagen 

 1 gar, och hela denna dagen. At göra en sadan bät, up- 

 sökes en tjock, hög, och sä mycket görligt är, qvistlös 

 hvit xllm med jämn och slät bark, hvilken omkull-hugges 

 och varsamt fälles, at barken vid fallet ej mä taga nagon 

 skada antingen mot andra trän eller mot marken. (Som- 

 lige, til at undvika barkens skadande vid trädets fallande, 

 hugga ej trädet omkuU, utan klifva up i det, och där rista 

 up, samt flä barken af: sä gjorde vara Skepps-byggmäs- 

 tare denna gängen.) Med en hvass knif upristas barken 

 pä en sida längs efter trädet i linea recta, til den längd 



2 IV) 



