184 Imellän Fort Anne och Fort St. Fredric. 



se; ej annat än det ena faseligen höga bärget efter det 

 andra, öfverväxte med skog, brante och ohyggelige pä 

 sidorna, ja sä, at vi hade mycken svarighet, at fä nagot 

 sädant ställe, där vi kunde komma til lands med baten, 

 at koka vär mat. Pä ömse sidor om floden stod landet, 

 som var jämt, pä mer än mänga ställen under vatten, 

 och säg ut, som sidorne vid träsk hos oss, som halla pä 

 at uplandas, hvarföre ock hela den trakten til flera mii 

 af Höllän darne i Albany kallas De verdronhene kuiden. 

 p. 236 Ätskillige af Bärgsryggarna lupo fran | SSW. til NNO. 

 Stränderne vid sidorna, där bärgen stötte til floden, voro 

 tvärdjiipe, fulle med smä och större stenar. Klfvens 

 sträcknmg var pä flera mii fran S. til N. 



Vi hade hela dagen en stark motvind fran N. sä at 

 vi med största svärighet kunde draga oss fram. En och 

 hvar af oss rodde sä mycket han nägonsin orkade: emedan 

 maten började tryta sa starkt för oss, at det lilla förrad 

 vi hade däraf qvar blef helt och hallit alt, dä vi äto vär 

 morgonvard. Elfven var i dag nog bred, ofta til en 

 Angels k mii, om ej mera, äter smalnade hon af, och sa 

 skiftevis; dock var hon mäst mycket bred, och pa ömse 

 sidor omgifven af faseligen höga bärg. 



Om aftonen kläckan 6 hunno vi ändteligen til en 

 udde, belägen 2 Svenska mii frän Fort 8t. Fredric. Bak 

 om denna udde förvandlade Elfven sig til en tämligen 

 Stor Fjärd; och som det ännu blaste en tämligen stark 

 N. storm, stamm emot oss, sä var det ogörligt, at med 

 utrnattade krafter kunna i dag tränga sig längre. Vi 

 nödgades därföre taga här värt nattqvarter, oaktadt alla 

 de kraftiga päminnelser, som en hungrig mage kunde göra. 



Det var en synnei-lig GUDs godhet för oss, at vi 

 pä denna resa just kommo at raka de förr omtalte Fran- 

 soser, och fingo af dem tilständ, at taga den ena af deras 

 näfverbätar, at hjelpa oss fram med. Det sker säilän en 

 gäiig pä 3 är, at Fransoserne taga denna vägen, dä de 

 skola färdas til Albany; utan de ställa gemenligen sin 

 kosa öfver Sjön St. Sacrement, där vägen är bäde när- 

 p. 237 ma|re och mängfalt bättre; därföre undrade alle. hvad 



