Fort St. Frederic. 180 



vi sägo, at de haft natt-qvarter, til dess de kömmit inom 

 Ängelska gi-änsen, hvaräst de ute pä akren rakat en man 

 med sin son, som där höllo pä at skära. Pä ( lennä man- 

 nen stulo de sig sä när, at han ej visste det ringaste af, 

 innan de med en kula mättade lionom sä, at han föll död 

 pä stället. Detta skedde vid samma by, där de Ängelske 

 par ar förut ihjälskutit brodren til en af dessa Villar, som 

 dä voro utgängne pä partie mot de Ängelska. De sknro 

 nu efter deras vana af denna dödade mannen hufvud- 

 skälen, den de togo jämte de kläder han haft pä sig, 

 tillika med förenämde hans son, en gässe om 9 ars älder, 

 ooh vände sä tilbaka til Canada. Sä snart de kommo pa 

 en Ängelsk mii närä til Fort St. Frederic, hade de hängt 

 den ihjälslagnas hufvud-skäl pä ändan af en stäng i fram- 

 stammen, och ropade hela vägen där de kommo, til et 

 tecken, at de hade fätt seger, och efter önskan väl för- 

 rättat deras resa. De voro, som vanligt, endast klädde i 

 en skjorta; men nu hade äfven somlige af dem satt pä 

 sig den dödades kläder, den ene hans räck, den andre 

 hans byxor, den tredje hans hatt, och sa vidare: i ansigtet 

 hade mäst alla malat sig röda med Cinober, jämte det de 

 ock öfverstrukit axlarna pä sinä skjortor därmed; och i 

 öronen bar mästa delen ganska sto | ra rmgar, som tycktes p. 243 

 vara nog hinderlige för dem; emedan de för ringarnas 

 storlek ofta nödgades halla i dem, dä de sprungo eller 

 hade nägot at göra, som fordrade mycken rörelse. Som- 

 lige hade bälten omkring sig af Skallerorms skinn med 

 skallrorna pä ändan. Den ihjälslagnas Son, som nu fölgde 

 dem, hade icke mera pä sig, än skjorta, byxor och myssa: 

 de hade äfven suddat hans skjorta öfver axlarna fuUt 

 med Cinober. När de kommo til lands, höllo de stängen, 

 hvarpä hufvudskälen var fastsatt, uti handen, och vid ut- 

 gäende ur bäten dansade därmed omkring stranden, och 

 söngo tillika. Deras afsigt med gässen var, at föra honom 

 hem med sig dit de bodde, upfostra honom där, taga 

 honom i deras ihjälslagna broders ställe, gifta honom 

 framdeles med nägon af deras anhöriga, at han mätte 

 blifva et kött och ben med dem. Ehuru de nu gjordt 



