Fort St. Frederic. 199 



Utanpä äro desse Stenbällar släte; men dock fulle med 

 smä porer, at lian utanpä synes som vore han öfverdra- 

 gen med en Eschara, til färgen Ijusgrä. Diametern af 

 dessa 1 a 1^2 tum. 



Sand. — Bland andra sand-arter, som funnos här ocli 

 där pä stränderna vid Sjön Champlain, voro enkannerli- 

 gen 2:ne nog synnerlige, hvilka nastan altid funnos til- 

 hopa pä et och samma ställe, nämligen en svart, och en 

 rödbrun eller Granat-färgad. Den svarta sanden läg altid 

 öfverst, bestod af ganska fina korn. Betraktas de med 

 et Microscop, befinnas de vara af en mörkblä fäi'g, eller 

 nastan som nägorlunda slätt och rostfritt järn. Nägra 

 korn äro rundaktige; men de mäste kantige, med glänt- 

 sande ytor eller superficies: mot Soi en glittrar den gan- 

 ska starkt. Af Magneten drages de alla samteligen, intet 

 korn undantagit. Ibland dessa svarta eller mörkblä korn 

 finnes nägra fa lika fina röda eller granatfärgade sand- 

 korn, hvilka äro af samma slag, som | den nästunder lig- 

 gande röda sanden, som nu skal beskrifvas. Denne röda 

 eller granat-färgade sanden är ock ganska fin, dock ej 

 som den svarta: dess korn hafva ej allenast samma färg 

 som Granater, utan äro ock i sjelfva verket ej annat, än 

 sönderkrossade Granater. En del korn äro runde, andre 

 nägot kantige; alla gläntsande, half pellucide. Intetdera 

 af dessa dragas det ringaste af Magneten. Denne glittrar 

 ej mycket mot Solen. Denne Granat-sanden fäs säilän 

 helt ren, utan den är gemenligen utblandad med den näst 

 därunder liggande hvita sanden af Quartz. Desse bägge 

 arter af sand, nämligen den mörkblä och den Granat- 

 färgade, finnes ej allestäds pä stränderna, utan endast pa 

 vissa ställen, och da i den ordning, som förr är nämd, 

 nämligen öfverst den mörkblä eller svarta sanden, unge- 

 fär af en fjärdedels tums tjocklek, mer eller mindre. När 

 den varsamt togs bärt, blef den därunder mer och mer 

 röd, til dess den omsider blef mäst hei röd eller Granat- 

 färgad. Tjockleken af denna var gemenligen litet mera, 

 än den svarta; dä den med aktsamhet ströks bärt, tog 

 sanden af hvita Q.uartzkorn emot, som öfverst var mycket 



