226 Montreal. 



pä et skuggrikt ställe, där den växt up til et mycket högt 

 trä. Af Fransoserna kallades den öfveralt Cottonier. Den 

 p. 291 fans ingenstäds | växa vildt vid Laurentii-Flod, utan den 

 ort längst at Norr, där den växte vildt, sades vara vid 

 Fort St. Frederic, eller litet Norr däromkring, hvarest 

 den dock är nog sällsynt. 



Röda Enen (Juniperus Virginiana), som af Franso- 

 serna kallades Cedar rouge, fans likaledes i denna trägärd 

 planterad; men den var ock först förd hit frän de Södra 

 orter; ty här pä trakten finnes den ej vildt; dock trif des 

 den här ganska väl. 



Vi reste hem frän denna behageliga on kläckan half 

 7 om aftonen, ooh en tima efter Baron Longueuils hem- 

 komst fick han 'iine glada tidender pä en gäng: den ena 

 var, at hans Son, som värit 2:ne är bärta i Frankrike, nu 

 kom hem: den andra, at sainma hans Son hade med sig 

 Koniingens fuUmagt för sin Fader, at vara Gouverneur 

 för Montreal och det därtil hörande landet. 



Solfjädrar gjorde af vilda Kalkoners stjert, brukades 

 ibland af somliga. De hade tagit stjerten, da fogeln nyss 

 blifvit skuten, bredt den samma ut som en Solfjäder, och 

 lätit hänne sä torrka, dä hon beständigt behölt samma 

 skapnad. Jag säg sä väl Fruentimmer, som de förnämare 

 af Manfolken, hafva en sadan uti lianden, dä de spatse- 

 rade ut i staden vid starkt Solsken eller varma. 



Gräsväxten pa ängarna häromkring Montreal bestod 

 nastan hei och hallen af en Poa culmo subcompresso, pani- 

 cula tenuissima, spiculis ti-ifloris minimis, flosculis basi 

 p. 292 pubescenti | bus. Detta är et mycket fint och tätt växande 

 höslag, och häller äfven til godo de torraste backar; men 

 är ej särdeles bladrikt, sä at den fina stjelken gör här 

 det mästa fodret. Vi hafve mänga gräs-slag i Sverige, 

 som pä ängar äro margfalt mera gagnelige, än detta. 



Den 30 Julii. 



Villa Plommonträn växte til stor myckenhet pä bäckes- 

 backarna utanför staden. De voro nu sä fulla med Plom- 



