:W5 



236 Imellän Montreal och Trois Rivieres. 



(lag reste. Det var et nöje at se, liuru väi oeli tätt lan- 

 det pa ömse sidor om floden var bebodt. Det kunde 

 nastan kallas en By, hvilken begyntes vid Montreal och 

 räckte in til Quebec, en längd af 30 Svenska mii, om ej 

 mera. Altsä en nog läng by; ty den ena garden var mäst 

 allestäds tätt til den andra, endast vid pass 3, 4 eller högst 

 5 arpens imellän livardera. Jag undantager dock nagra 

 ställen, där det var en större vidd och sträckning nnellan 

 p-ardarna. Pä de ställen, där ilodeii för en eller flera 

 fjerdedels väg gick nti en rätt linea, var utsigten synner- 

 ligen behagelig; t}' da en kastade ögonen langt framför 

 sig efter Floden, säg landet pa ömse sidor ut som hade 

 det alt värit en läng by; emedan hasen och gardarne. som 

 voro enstakade, syntes da tätt biedevid hvarandra. 



Qvinfolken pa landet här i Canada, bade Bond-hustrin- 

 och Bond-[)igor, gingo altid med natt-tyg, hvilket n:iäst 

 var npsat; men ibland ock' nedhängande: tröjan var kart: 

 kjortelen sniif och stubbot, näppeligen riickte lian midt pa 

 benen: | skona ofta aldeles sadana, som de pjäxor qvin- 

 folken i Finland bruka; dock hade de ock ofta skor med 

 klackar under. Franipä haisen liängde gemenligen et siH'ver- 

 korss. Fn del voro riltt flitige; men sa sag jag ocl^ ibland 

 dem, som ej besvärade sig mera, än de Angelskc^ suto 

 pä en stol, sago i vädret, pratade utan atervändo, och 

 gjorde intet. Da de hade at göra nagot inne, och van- 

 dradc omkring fran et ställe i rummet til det andra, gingo 

 de mäst, liälst de ogifte, och gnolade pa nagon visa, däraf 

 mga ord liördes sä ofta som Vcuiiour och coeu)'. Pä landet 

 syntes den seden ofta bi'ukelig, at da mannen fick nagra 

 förnäma främmande, och satt med dem til bords, stod 

 liustrun bak för hans stol och passade up; men i städerna 

 hade qvinfolken mera at säja. De ville gärna rada sä 

 mycket som mannen, om ej mera. Xär de i staden eller 

 pa landet gingo ut, antmgen pa gatan, eller i Kyrkan, 

 eller de voro pa resor, hade de en lang kfqjpa, den de 

 kastade pa sig öfver alla de andra kläderna. Merendels 

 var denna af grä, Ijusgra, brun eller bla färg. Hon var stor 

 och gjord lika som de kappor manfolken hos oss bruka; 



