Imellän Montreal och Trois Rivieres. 23' 



hvarföre jag ock ofta här säg, at manfolk, äfven de, som 

 voro mycket förnäme, kastade en sadan Frnentimniers 

 kappa öfver sig när rägn öfverföll dem, da de voro ute 

 lios nägon. Fruntimren hade af dessa kappor den förmon, 

 at de ofta kunde gä tämmelig värdslöst klädde under de 

 samma, utan at det märktes. 



Väder-qvarnar syntes ibland vid gärdarna. Huset 

 var merendels af sten, med en kur af bräder öfverst, som 

 kunde tillika med | vingarna vridas omkring, alt som de p- '"^06 

 ville, efter vädret. 



Elfvens bredd var i dag ej altid lika. Där hon var 

 smalast, var hon ungefär en fjerdedel af en Ängelsk mii; 

 men pä somliga stälien äter var hon vid pass en Svensk 

 fjerdedels väg bred. Elfsbackarne voro ibland brante och 

 nägot höge, ibland läge eller längsluttande. 



Kläckan 3 e. m. foro vi förbi det ställe, där den flo- 

 den, som kommer frän sjön Champlain, faller uti Laurentii- 

 flod. Här lag midt i sistnämde flod en stor ö. Jagterne, 

 som löpa imellän Montreal och Quebec gä pä SO. sidan 

 om besagde ö, hvaräst det är djupare; men bätar utvälja 

 den NW. sidan säsom mycket ginare, dock sä djup, at de 

 där kunna komma fram. Utom denna ön lägo här ätskil- 

 liga andra öar, hvilka allasammans voro bebodde. Längre 

 fram, och nägot förrän vi kommo til Lac St. Pierre, blef 

 landet pä ömse sidor obebodt vid stranden; emedan där 

 var lägländt, sä at vatnet ibland skal stä öfver alt; men 

 längre bakom, där det är högländtare, sades det vara lika 

 bebodt som pä de stälien, där vi farit förbi i dag förut. 



Lac St. Pierre, är en stor öpning eller utvidgnmg, 

 som Laurentii-flod här gjorde. Framför oss kunde vi näp- 

 peligen se annat, än himmel och vatten. Den. sades af 

 alla vara 7 Franska mii läng, och 3 bred. När en är midt 

 pä sjön synes längt ifrän at Väster et land, som skullar 

 öfver skogen. Här och där i sjön voro stora fläckar af 

 Schyus lacustris. Inga hus eller Plantationer | syntes pä p- 307 

 nägondera sidan om sjön; emedan landet närmast til lio- 

 nom är lägländt, sä at vatnet stär sä högt öfver det samma 

 om Vären, at man da skal kunna ro med bätar imellän 



