Quebec. 257 



anlediiing at en Bätsman, som oförmodeligen fick se detta, 

 at ropa: Que hec, d. ä. o! hvilken lands-udd; och däraf 

 förmenes staden fätt sitt namn. Andre hänleda dess ur- 

 sprung af Algonkinska ordet Quebejo eller Quebec, som 

 skal betyda en hopdragning eller sammansnörpning; eme- 

 dan floden up mot denna staden blir alt smalare och 

 smalare. 



Pronunciation af ordet Qiiehec var här i landet af 

 Fransoserna som Kehäk, nastan utan nägon accent, eller 

 at de utdrogo bägge stafvelserna li | ka längt. Ordet Ca- p. :^3;^ 

 nada pronuncierades sä af Fransoser som Ängelsmän med 

 accenten i första stafvelsen. 



Laurentii-flod sades vara här vid staden, i det nogaste 

 en fjerdedels Fransk mii eller ungefär en half Svensk 

 fjerdedels väg bred. Saita vatnet frän Hafvet stiger aldrig 

 sä högt up, at det kommer hit til staden. Det mästa vat- 

 net. som här drickes och brukas, tages ur samma flod. 

 Allas enhälliga berättelse var, at ehuru bred denna floden 

 är, och ehuru stark strömmen gär, i synnerhet vid Ebb, 

 sä ligger han dock icke allenast hela vintren, at man kan 

 gä och köra öfver honom mäst hela den tiden; utan det 

 sker ock ibland, at fast han om Vären i Maji är öpen, 

 infalla likväl i den mänaden undertiden sä kalla nätter, 

 at han tilfrj^ser a nyo, sä at en kan gä där öfver; hvilket 

 är et klart prof, at köiden är här mycket sträng, i synner- 

 het da tillika i öfvervägande tages, hvad strax nedanföre 

 kommer at sägas om Ebb och Flod. Längst ned vid dess 

 mynning sades bredden af Laurentii-Elf vara ända til 26 

 Franska mii, fast man just ej vet hvar skillnaden skal 

 sättas imellän honom och Hafvet; emedan han smäningom 

 mer och mer utvidgar sig och oförmärkt förloras i Hafvet. 

 Största delen af vatnet, som finnes i dcmänga stora sjöar 

 i Canada, hvaraf 4 eller 5 äro som tämmeligen stora Haf, 

 mäste rinna sin väg til Hafvet genom denna flod. Segla- 

 tion up för denna Elf frän Hafvet är ganska farlig för 

 den starka strömmen och de mänga sandbankar skul, hvilka 

 ibland flytta sig til ny a ställen, det Angelsmännerne i p. 334 

 synnerhet par gän|gor fätt ärfara, dä de ärnat intaga 



17 



