264 Quebec. 



ren öfver Canada, Chevalier De Beauharnols, den nyss- 

 p. 342 nämde Officeraren Monsieur Veranduier be | falt, at med 

 en hop manskap företaga sig en expedition frän Canada 

 tvärt öfver Norra America til det södra Hafvet, til at se, 

 huru längt desse orter ligga frän hvarandra, och at in- 

 hämta hvad nytta antingen Canada eller Louisiane kunde 

 hafva genom Communication med bemälte Haf. Resan 

 anstäldtes til häst fran Montreal uti det nogaste, eller, sa 

 mycket för strömmar, sjöar, bärg etc. ske kunde, utät 

 Väster. När de kommo djupt in i landet och hade rest 

 förbi manga folkslag, mötte dem ibland stora skoglösa 

 fält, f ulia af högt gräs, hvilka räckte flera dagsresor. 

 Pä mänga af desse fält var jorden alt lagd i fVirar, likasom 

 den fordom blifvit sä lagd med en plog, och likasom där 



1 gamla tider värit akrar. Det är at märkä, at jorden ej 

 kunnat blifva sä lagd af de nu i Norra America varande 

 vilda folkslag; emedan de aldrig brukat eller bruka hästar, 

 oxar, plogar och annan sadan äkerbragd: ej eller haft sig 

 bekant, hvad plog var, innan Europeerne kommo hit. Pä 



2 eller 3 ställen, dock längt imellän hvardera, hafva uti 

 hällebärgen värit som intryckningar af människo-fötter, 

 bäde af fuUvuxna och barn; men detta har ofelbart värit 

 en lusus naturae. När de hunnit längt in mot Väster, dit 

 aldrig nägon Fransos eller Europee förr vitterligen värit, 

 funno de pä et och annat ställe sä i skogen, som pä de 

 Stora flacka fälten, stora pelare af stenar upreste, som 

 stödde mot hvardera. Pelarene bestodo hvardera af et 

 stycke, och kunde Fransoserne ej annat finna, än at de 

 värit upreste med människo-händer. Somligstäds hafva 

 de funnit sädana stenar lagde och lika som murade pä 



l>. 348 hvarandra. Pä et och annat ställe, där säjdane stenar 

 stätt upreste, hafva de ej funnit nägra andra stenar i 

 negden. Pä ingen af dessa stenar hafva de kunnat märkä 

 nägon skrift eller bokstäfver, ehuru de flitigt letat där- 

 efter. Men omsider hafva de träffat en stor sten, som 

 hknat en pelare, däri värit insatt en annan liten sten full- 

 skrifven med obekanta bokstäfver pä bägge sidor. Denne 

 stenen, som värit ungefär en Fransk fot läng, och inemot 



