Imellän Quebec och Lorette. 287 



ska: karlar siä, qvinfolk räfsa: af bägge könen ses pä 

 ängarna lika mycket. Hoet vändes, sätas etc. pä samma 

 sätt som hos oss, enclast at verktygen äro nägot skiljak- 

 tige; ty Räfsorne äro til hufvudet kärtare än vara, hafva 

 pinnar pä öirise sidor, at det är lika hvilken sida af huf- 

 vudet vändes ned, och äro äfven plumpare gjorde. Med 

 dessa räfsas hoet i strängar, dä det är nyss slagit; men 

 än mera brukas sädana tjufvor eller grepar, som jag 

 beskrifvit vid höbärgningen i Ängland i Tom. 2. p. 37. 

 endast, at desse i Canada voro af trä. Desse äro nog 

 behändige; men här begicks det felet, at de bruktes mäst 

 allena, dä hoet sattes i välmar at föras frän ängen, och 

 Räfsorna glömdes därvid aldeles bärt, hvarigenom sker, 

 at mycket af det slagna hoet lämnas qvar pä ängen, eme- 

 dan hoet aldrig med tjufvan kan samlas sä väl och grant 

 tilhopa som | med Räfsan. Pä ängarne syntes inga tufvor. p. 373 

 Det i välmar hopsatte torra hoet bärtfördes med kärror, 

 som merendels hade stackuga skrindor eller häckar pä 

 hvardera sidan: hövagnar med 4 hjul, och höskrindor med 

 medar under, säg jag här aldrig brukas vid höbärgningen. 

 Hö-kärrorne drogos antingen af hästar eller oxar: hästarne 

 äro spände gemenligen 2 i bredd. Oxar spännas ock 2 i 

 bredd, och draga här altid med hornen men aldrig med 

 bogarna. Pä en stor del ängar voro lador. Eljest fördes 

 det hem til gärden. Pä sanka ängar bruktes kägelformiga 

 höstackar. Merendels voro inga gärdesgärdar omkring 

 ängarna; ty boskapen gick dels i beteshagar, dels pä 

 betesmarker ät en annan sida af skogen, och var där det 

 behöfdes, med vall-hjon försedd. 



Äkrarne voro nog store. Ingenstädes märktes nägot 

 dike, fast de ofta väl pä somliga ställen behöft sädana. 

 De voro alle iagde i smala ryggar eller uphögningar med 

 fär imellän, ungefär 4 eller 5 alnar imellän hvar fära. 

 Perpendiculaire högden midt pä ryggen mot botten af 

 fären var vid pass en half aln, näppeligen mera. Det är 

 alt värsäde, som här brukas. Aldrig säs här nägot om 

 Hösten; emedan köiden dödar det om vintern. Mäst var 

 agnhvete, som här var sätt. Här sägos ock tämmeligen 



