306 Quebec. 



blärandig, samt sin vepa, som var antingen blä, eller livit 

 med nägon blä eller röd rand vid bräddarna; eller ock 

 ibland röd. Denna vepa buro de altid öfver axeln, eller 

 lato de den ock hänga ned, samt lindade den da om sig 

 vid midjan. Omkring haisen liade somlige en ked af violett 



p. 398 vampums med | smä hvita vampums ibland. Desse vam- 

 pums voro smä, hvardera til skapnad som en afläng pärla, 

 gjorde af den Musslan, som Ängelsmännerne kalla Clam^ 

 {Venus ynercenaria Lin. Syst. N. T. 1. p. 686) och fram- 

 deles skal utförligare omtalas. Pä ändan af somliga bland 

 dessa vampums-kedjor hade de hängt f ram i bringan en 

 Stor Fransk Silfverpenning med Franska Konangens bild: 

 andre hade i bringan et stort snöhvitt rundt Musselskal, 

 som af dem mycket värderas och är ganska dyrt: andre 

 hade ingen ting om haisen. Allas bringa var öppen. 

 Framför hvardera af dem liängde Tobakspungen, som var 

 et djurskinn, det ludna utät vändt. Deras skor voro af 

 skinn, liknade mycket de pjäxor, som qvinfolken i Finland 

 bruka: somlige hade malat dessa skor röda med Zinober. 

 I stället för strumpor hade de lindat blä klutar bade om 

 ben och lär, pä samma sätt, som jag sett Ryssarna göra. 

 Atskillige hade ock lindat sin blä vepa om midjan öfver 

 skjortan, at hon ej syntes hänga ut. Mickmacks voro 

 klädde som Hurons, endast at de hade länga, raka, beck- 

 svarta bar, som hängde längt ned pä axlarna. Mäst alla 

 Villar hade becks varta och raka här, dock säg jag ock 

 nägon en da, hvars här var tämmeligen krusigt. Men det 

 är at märkä, at det nu för tiden är här i Canada ganska 

 svärt, at kunna rätt döma om Villarnas physionomie; 

 emedan deras blod är mycket utblandad med det Euro- 

 peiska, antingen af de fängar af bägge könen, dem de 

 hafva fätt och uptagit som sinä barn, eller af Fransoser, 

 som rest där i landet, och väl ibland hulpit til, at föröka j 



p. 390 Yillens familie, hvartil Vilskorne ej säjas vara sä obenägne. 

 Desse Mickmacks voro ock gemenligen ej sä stora til 

 växten, som Hurons. Jag har ej sett nägra Villar, som 

 haft sä länga raka nedhängande här, som desse. Deras 

 spräk var ock skildt frän Huronernas, sä at här brukades 



