Imellän Quebec och Bay e de St. Paul. 31 1 



för sandbankar, som här vid uddar stöta ut, dels för grundt 

 vatten, dels för stenar och klippor, som ligga somligstäds 

 i botten; utan de mäste altid gä pä Östra sidan om ofvan- 

 nämde ö. Landet pä ömse sidor hade samma utseende 

 som förr: pä 'W. sidan eller pä fasta landet bestodo Elfs- 

 backarne allestäds af den ofta omtalta svarta kalkskifvern. 

 Husen, Iivari bönderne bodde, voro mäst allestäds up- 

 murade af samma sten, men hvitlimade utanpä; somligstäds 

 voro dock husen gjorde af andra stenslag. Den ked af 

 höga Stora bärg, som läg pä W. sidan om floden, och 

 som merendels strj^ker frän S. til N. började smäningom 

 komma alt närmare och närmare til floden; sä | at de, p. 418 

 som vid Quebec väl voro par mii därifrän, kommo efter 

 9 Franska mils resa nastan til stranden: merendels voro 

 desse bärg öfverväxte med skog; men pä somliga hade 

 skogselden utödt alla trän. Ungefär l^/^ Fransk mii frän 

 Quebec hgger pä W. sidan om floden, ned vid stranden, 

 en Kyrka, kallad S. Anne. Denne är därföre märkvärdig; 

 emedan sä snart de skepp, som kommo frän Frankrike 

 eller andra orter, hinna sä längt up för Laurentii flod, at 

 de fä förenämde Kyrka i ögnasigte, lossa de sinä stycken, 

 til tecken och fägnad, at de nu ej hafva nägot mera at 

 frukta före i St. Laurentii flod, och at de nu undgätt ali 

 fara för de mänga sandbankar, som finnas däruti. Vattnet 

 i Elfven, där vi i dag reste, var öfveralt blackt och grum- 

 ligt, fast det räknades somhgstäds öfver 6 famnar djupt. 

 Et litet stycke nedanför S. Anne föll pä W. sidan om 

 floden en ä in i den samma, som kallades la grande riviere. 

 Dess vatten rann med den häftighet, at det kom nastan 

 midt i den grenen af Laurentii flod, som är emellan Isle 

 d' Orleans och fasta landet, innan floden kunde ändra 

 des lopp. 



Mot kl. 2 efter mid. begynte floden stiga up ät, och 

 som vädret dessutom var ganska häftigt mot oss, sä var 

 omöjehgt, at komma längre, innan det blef ebb igen. Vi 

 togo därföre sä länge värt qvarter i en stor gärd, som 

 hörde Prästerna i Quebec til, vid hvilken läg en vacker 

 Kyrka, som kallades S. Joachim, sedän vi i dag hunnit 



