Terre cV ehoullement. 325 



sin mänadsflod; är 1748 lag hon i Kopporna, och nu var 

 hon hafvancle och ansenligen tjock. Hon sade sig mä 

 väl, kanna barnets rörelser, syntes frisk, och hade sin 

 man ännu lefvande. Som detta var nägot ovanligt, sä 

 hade de henne til Medicus Regius Herr Gauthier, som pä 

 denna resan gjorde oss följe, pä det han mätte noga 

 underrätta sig om hennes tilständ. 



Kläckan half 8 om morgonen foro vi härifrän än 

 längre ned före Elfven. Landet vid Terre d'eboallement 

 var högländt, bestod af bara backar med en lös jord, dock 

 sä, at de lägo i 3 eller 4 stora afsättningar, den ena ofvan- 

 för den andra, som nu alle voro upodlade, och använde 

 mäst til äkrar, och somt til äng eller betesmark. Af den 

 Stora Jordbäfningen, som är 1663 uti Februarii skakade 

 Canada, och hvarom P. Charlevoix talar i sin Hist. de la 

 Nouvelle France T. II, p. m. 125 och följande tog denna 

 orten mycken skada; ty ätskillige backar skakades dä ned, 

 och en stor del af äkrar, som lägo pä den nedersta af- 

 sättningen, blefvo bortskämde; mig vistes smä öar i Elfven, 

 som dä tilkommit. 



S varta Kalkskifvern läg i smä bitar här och | där pä p. 424 

 mullbackarna. Vi hade haft längs vid Elfssidan, til 8 om 

 ej flere Franska mils väg, ganska höga gräbärg, som be- 

 stodo af en Saxum iitaf violett och vattenfärgad quarts, 

 Ijusgrä kalksten och svart mica hopblandade, hvilka stätt 

 med deras fot uti Elfven, utan at man pä hela trakten 

 kunde blifva varse nägon kalkskifver; men nu började den 

 visa sig igen. 



Tärnor (Sterna hirundo) flögo i myckenhet och skreko 

 vid Elfsstranden. 



Elfvens bredd sades vara här 4 Franska mii. 



Utsigten af Elfssidan gaf til par Franska mii sädana 

 muil-afsättningar, som vid Terre d'eboullement, men sedän 

 togo höga och ohyggeliga bärg emot. 



Vattubäckar, ibland större ibland mindre kommo som 

 oftast, och kastade sig med stort brusande, at det hördes 

 pä längt häll, ned för de branta sidor pä Elfven, som 



