Quebec. 343 



af ganska mjukt Skälskinn. Deras qvinfolk sades se mycket 

 bättre ut, än de andra Villskor i America; men manfolken 

 skola ock vara nog svartsjuke om dem. Jag säg ock i 

 dag en af deras bätar: den var utanpä hei och hallen 

 gjord af skinn, hären bärttagne, och den sidan af skinnet, 

 hvarpä hären setat, vändt utät, hvadan den ock var sä 

 slät som et pergament. Längden pä bäten var inemot 8 

 alnar; men däremot mycket smal och hvass at bägge 

 stammar. Innanföre var pä sidorna hei tunna bräder, at 

 gifva bäten sin skapnad. Ofvanpä var han hei och hallen 

 med skinn öfvertäckt, endast at Htet frän den ena stam- 

 men var et häl af den storlek, at en fullväxt kari lätteligen 

 kunde sitta däri och ro, och dä halla lär, ben och fötter 

 inuti bäten under däcket. Skapnaden af hälet liknade et 

 segment af en half cir | kel, hvars basis eller diameter vända p- 448 

 sig mot större delen af bäten. E-undt omkring var hälet 

 omgifvit af trä, och vid det var fäst et mjukt tilsammans 

 lagt skinn med iträdda remmar i öfversta ändan pä skinnet. 

 När karien brukar en sadan bät, träder han fötter och 

 lär under däcket, sätter sig ned pä botten i bäten, drager 

 tilhopa nyssnämda skinn om midjan pä sig helt väl, och 

 binder med remarna noga om sig: dä fä vägorna i storm 

 nog skölja öfver hans bät, utan at en droppa vatten kan 

 siippa in i den samma. Hans skinnkläder hindra honom 

 sjelf at blifva vät. Han häller i handen en ära, med blad 

 i bägge ändarna, med den han bäde ror, och i storm häller 

 bäten i ballance. Arbladen voro nog smale: en enda person 

 kan endast sitta i en sadan bät. Man har ofta sett en 

 enda Esquimaux sitta uti en sadan bät ute pä Hafvet 

 nägra mii frän landet i starkaste storm utan minsta fara, 

 där dock stora skepp haft nog at göra, at bärga sig. Hans 

 bät har flutit som en upbläst bläsa pä vatnet. Deras 

 roende med dessa skal gä otroligt fort. Desse bätar sades 

 ibland vara af nog skiljaktig skapnad. De hafva ock större 

 bätar eller slupar af trä, öfvertäckte med skinn, däri flera 

 personer kunna sitta, i hvilka gemenligen deras qvinfolk 

 fara ut pä Hafvet. Deras gevär äro bäga och pilar, samt 

 spjut eller harpouner. Med dessa sista döda de hvalfiskar 



