344 Quebec. 



ocli andra större hafsdjur. Ändarne pä pilarna och har- 

 poun är ibland af järn, ibland ock af ben, gjorde af Wall- 

 Rost tänder: kogret för deras pilar var af Skälskinn. 

 Nalarne, hvarmed de sömma sinä kläder, äro likaledes 

 ibland af järn, ibland ock af ätskilliga slags ben. Alt järn | 



p. 449 de bruka, fä de pä et eller annat sätt af Europeerne. De 

 komma väl ibland om bord pä Europeernas skepp, och 

 tilbyta sig et och annat, som knifvar och annan järnred- 

 skap; men för F]uropeer (om de icke äro desto manstarkare) 

 är ej rädligt, at gä i land til dem; ty det är et ganska 

 misstänksamt och falskt folk, som aldrig vela täla nägra 

 främmande hos sig; utan, om de se sig sjelfve för svaga, 

 fly de bärt vid främmandes annalkande; men tro de sig 

 vara nog mägtige, siä de ihjäl alla, som komma til dem, 

 och lämna aldrig nägon lefvande; därföre väga ock Euro- 

 peer ej släppa flera af detta folket om bord pä sinä skepp, 

 än de väl kunna vara i ständ at sköta, om sä skuUe pä- 

 fordras. At vid deras stränder Iida skeppsbrott, men dock 

 komma väl med lifvet til lands, är mäst lika mycket, som 

 där man straxt fölgt med fartyget til hafsbotnen. Mängen 

 Em-opee har fätt det förfara. De Europeiske skepp eller 

 bätar, som de fä välde öfver, hugga de sönder, taga ut 

 spikarna och alt järnvirke, och smida sig däraf bäde knif- 

 var, nälar, uddar pä pilar och spjut, m. m. Eld skoia de 

 säilän bruka til annat, än til järnssmide, samt at bereda 

 hvarjehanda skinn sig til kläder; ty deras mästa mat ätes 

 rä. När de komma om bord pä nägot Europseiskt fart3'g, 

 och dem af skeppsfolket tilbjudes matvaror, väga de sig 

 ej at smaka därpä, innan de se förut, at Europeerne äta 

 däraf. Ehuru ingen ting i verlden är, som smakar de 

 andra Villar sä väl, som Bränvin ; sä försäkrade dock flere 

 af Fransoserna, at de aldrig pä nägot sätt kunnat förmä 

 Esquimaux, at taga en sup däraf. Deras stora misstroende 



P- 450 til alt annat folk lärer vara orsaken därtil; emedan | de 

 tvifvelsutan inbilla sig, at det är nägot förgift, hvarmed 

 man vii narra eller skada dem. Det är ock ovisst, om 

 de däri mena sä orätt. De bära inga örhängen, ej eller 

 mäla de sig i ansigtet, som de andre Villar i America. 



