356 Imellän Quebec och Trois Rivieres. 



ej tilreda den pä sä mängahanda sätt til mat, som hos oss. 

 Det vanligaste var, at koka sota mjölken up, beta hvete- 

 bröd och braf socker däri; uti den okokade sota mjölken, 

 eller i den til fil lupne, lade äfven de förnäme tilräckeligt 

 socker, da de ville betjena sig däraf. Eljest gäfvo Fran- 

 soserna här i landet ej stort efter Angelsmännerna i kött- 

 ätning pä de dagar, pä hvilka deras Religion gaf dem 

 frihet at bruka det samma; ty da vid deras mältider säppan 

 förut, samt Salladen och Desserten, som Mandel, Russin, 

 m. m. ef terät undantoges, sä bestodo alla andra deras 

 rätter nastan af bara kött, endast pä margfalliga särskildta 

 sätt tilredt. 

 465 Om aitonen togo vi värt nattqvarter i en bondegärd 



vid en ä, kallad Petite Riviere, som här kastade sig i 

 Laurentii flod. Härifrän räknades 16 Franska mii til 

 Quebec, och just 10 til Trois Rivieres. Ebb och flod var 

 ännu tämmeligen stark. Här var det sista stället ät denna 

 kanten, där jag säg elfsbackarna til en del bestä af den 

 ofta för omtalte svarta Kalkskifvern ; ty längre upät bör- 

 jade de blifva af bara muU. 



Eldflugor flögo om aftonen i buskarna, fast ej i nä- 

 gon särdeles myckenhet. Fransoserne kallade dem mouche 

 ä feu. 



Husen pä denna trakteu voro mäst allestäds af trä. 

 Stugorne nog store: inre taket hvilade pä 2, 3 eller 4 

 Stora tjocka sparrar, alt efter storleken af rummen. Vägg- 

 springorne voro fuUsmetade med ler i stället för massa, 

 fönstren af bara papper, spisen murad midt i stugan. Den 

 delen af stugan, som dä var framför spis öpningen eller 

 eldstaden, tjente för kök; men den bakom för stuga, at 

 ligga uti, och at där taga mot främmande. Ibland var 

 en järn-ung bakom spisen. 



Den 13 September. 



Vid Champlain, som iäg 5 Franska mii frän Trois 

 Rivieres, bestodo de branta elfsbackar af en gul och ibland 

 ocher-färgad sandmylla, utur hvilken utrunno fuUt med 



