JORDBUNDEN 



Jordbundens Oprindelse. 



De øverste Jordlag kan efter deres Oprindelse betegnes enten som 

 Aflejringsjordbund eller Forvitringsjordbund. 



Aflejringsjordbund er dannet ved, at paagældende Jordlag ved 

 Vandet, Vinden, Gletscherisen, ved Virkningen af en vulkansk Eruption 

 eller maaske ved Organismer er flyttet hen paa sit nuværende Lejested. 

 Der behøver derfor ingen nærmere Forbindelse at være mellem Be- 

 skaffenheden af det aflejrede Jordlag og det underliggende Lag, hvorpaa 

 det hviler. 



Som Eksempel paa Aflejringsjordbund kan nævnes: Muldlag paa en 

 Klippeoverflade, paa en Murkonstruktion (et Teglstentag) el. Ig. Først 

 indfinder der sig nøjsomme Mos- eller Lavarter, der kan ernære sig 

 af Luft og Himlens Væde, og i deres krusede Overflade opfanger de 

 Støvpartikler, Vinden fører med sig, hvad der i Forbindelse med de for- 

 raadnende Plantedele tjener til Gødning for nye Vækster. Herved dan- 

 nes der i Tidens Løb under gunstige Omstændigheder et stedse tykkere 

 Jordlag, der kan tilbageholde Fugtigheden og til Slut kan afgive Vokse- 

 plads for Træer og andre højere Planter. 



Forvitringsjordbund er derimod fremkommet ved, at et Jord- 

 eller Stenlag i sine øverste Partier eller maaske ned gennem hele sin 

 Masse er blevet underkastet en Vejrsmuldrings- og Forvitringsproces 

 paa de i 1. Bd. S. 156 — 161 angivne Maader. 



Nogen ganske skarp Grænse mellem de to nævnte Jordbundsformer 

 gives der dog ikke, da Aflejringsjordbunden i de fleste Tilfælde i sine 

 øverste Partier er gaaet over til Forvitringsjord ved Atmosfæriliernes 

 Indvirkning, og der omvendt i Forvitringsjordbundens øverste Lag er 

 blevet aflejret Humusstoffer ved Planters og Dyrs Virksomhed eller ved 

 Tilførsel af Gødning. Disse Omdannelser af de øverste Lag kan baade 



