Jordluften 1 3 



vovede sig ned i den kulsyresvangre Luft i Dybet, og ikke iforvejen ved 

 at nedsænke et tændt Lys havde forvisset sig om Luftens Beskaffenhed. 



I Kældere og Brønde, der er beskyttet mod Gennemtræk, kan Kul- 

 syremængden stige saa stærkt, at den udgør mange Procent af Luftens 

 Rumfang, saa at Kvælstof- og navnlig Iltindholdet i Luften er meget 

 nedsat. Dette beror uden Tvivl paa, at den tungere Kulsyre flyder ned 

 fra Jordlagene, hvor den udvikles, og samler sig paa Beholderens Bund. 

 I Overgrunden kan under almindelige Omstændigheder Kulsyremæng- 

 den ikke stige saa stærkt, da der paa Grund af det vekslende Lufttryk 

 paa Jordoverfladen til Tider presses atmosfærisk Luft ned i Overgrun- 

 den, til andre Tider derimod suges Kulsyre op i Atmosfæren fra Over- 

 grunden. Men der vil dog i Reglen være forholdsvis betydelig mere 

 Kulsyre i Jordluften end i Atmosfæren. 



Medens Kulsyremængden i Atmosfæren kun varierer med meget 

 smaa Tal, er som nævnt Kulsyremængden i Jordluften ikke alene rela- 

 tivt set meget højere men ogsaa underkastet langt større Svingninger. 

 Som almindelig Regel kan man anføre: 



1) At Kulsyremængden stiger med Dybden under Overfladen indtil 

 en vis Dybde for derefter atter at aftage. 



2) At Kulsyremængden stiger og falder med Aarstiderne — d. v. s. 

 med Jordens Temperatur — saaledes at der i den varmeste Aarstid kan 

 være mere end dobbelt saa meget Kulsyre i Jordluften som i den kolde. 



3) I samme Jordbund kan Kulsyremængden være meget forskellig 

 fra Aar til andet. 



4) Kulsyremængden aftager, naar Jordbunden bliver tør, men for- 

 øges, naar der indtræder en passende Fugtighedsgrad. 



Som Eksempel herpaa kan anføres nogle danske Undersøgelser, der 

 blev anstillet i Slutningen af forrige Aarhundrede i d. gi. polyt. Lære- 

 anstalts Gaard i Studiestræde i borede Huller^). Herved blev fundet i 

 10 000 Rmf. Luft: 



Da Atmosfæren som nævnt S. 10 i 10 000 Rmf. kun indeholder 2,94 

 Rmf. Kulsyre, vil man se, hvor langt rigere Jordluften kan være paa 

 denne Luftart. Det samme viser sig ved Forsøg, som Ebermayer udførte 



II 



