^I^^^^K^ Jordvandet 27 



^Jptør, og nu sker der saa godt som ingen Fordampning mere fra disse 

 Forsøgskar. Ved Forsøgets Slutning kunde man af de 10 sidste Dages 

 Vandfordampning*) slutte, at der fra A-Karrene vilde fordampe Vand 

 svarende til en aarlig Regnhøjde af c. 131 Cm., men fra B-Karrene, der 

 var dækket af Jordtæppet, Vand svarende til en Regnhøjde af c. 28 Cm. 



Havde Jorden i B-Karrene været bevokset med Planter, der havde 

 haft deres Rødder i Jorden under Tæppet, vilde Fugtighedsforraadet i 

 Jordbunden under Tæppet helt og holdent have staaet til Røddernes 

 Disposition, hvorimod Vandmængden i Jordbunden i >1-Karrene af Haar- 

 rørskraften for en stor Del vilde være trukket op til Overfladen og der 

 fordampet uden at komme Planterne til Nytte. Da Vandet i Jordbunden 

 under Planternes Vækstperiode ofte — ogsaa i Danmark — er det 

 Stof, der mest af alt bør økonomiseres med, ser man af det ovenanførte, 

 hvor overordentlig vigtig det vil være for Jordbrugeren at blive klar 

 paa hvad Art Jordbundsbehandling, der bør udføres i de givne Tilfælde. 

 At give Forskrifter herfor i det enkelte lader sig ikke gøre ved denne 

 Lejlighed, da det ikke er Agerdyrkningslæren men Jordbundslæren, som 

 vi behandler. 



Hvorledes man i Praksis ved med Forstaaelse at benytte de ved de 

 videnskabelige Forsøg fundne Kendsgerninger k^n naa til store Resul- 

 tater for Landbruget, haves der et godt Eksempel paa i den i Løbet af 

 de sidste Aar i visse Egne af Nordamerika indførte „Dry farming^ , eller 

 som vi vel maa omskrive det: Agerbrug i regnløse Egne, der paa Grund 

 af deres Overfladeforhold ikke kan lade sig kunstig vande ved Overris- 

 ling^). I den sydligere Del af de vestlige Fristater kan Jordbunden for- 

 saavidt være meget frugtbar, hvad de plantenærende Stoffer i Jorden 

 angaar, men er udsat for stadig Tørke netop i den Tidsperiode, hvori 

 Planter trænger mest til Vand. Tilmed er Luftens Varmegrad i den tørre 

 Tid meget høj. Disse Strækninger er ikke fuldkommen regnløse, da der 

 om Vinteren jævnlig falder Regn, og der maaske ogsaa i Sommerens 

 Løb kan falde enkelte gode Byger, men det kan dog ofte hænde, at der 

 i 3 — 4 Maaneder ikke falder en Regndraabe. Den tilsyneladende gode 

 Jordbundsbeskaffenhed fristede i sin Tid mange Landmænd til at købe 

 Jord i disse Egne og forsøge Opdyrkning. Maaske var Himlens Væde 

 dem naadige et Aar eller to, men snart viste den frygtelige Sommer- 

 tørke sig som en ubønhørlig Fjende, de lovende Hvedemarker tørrede 

 bort, og Egnen fik Navn „det onde Land" (the bad lands), da mange 

 Familier gik ruineret bort. Da fandt man endelig ud af, hvorledes Pro- 

 blemet om at dyrke disse Egne kunde løses, saaledes at der i alt Fald 



*) Som man vil se af Kurverne, er der anstillet daglige Iagttagelser, men 

 tillige viser Kurverne, at Iagttageren har holdt Søndagene fri. 



