Jordvandet 



37 



Ved denne Fremgangsmaade faar man nøjagtig bestemte Tal, der 

 giver Oplysninger om den Kraft, hvormed Fugtigheden tilbageholdes i 

 de paagældende Jordprøver, saa at Fugtighedstallet tillader en di- 

 rekte Sammenligning i saa Henseende mellem forskellige Jordarter. 



I Naturen afhænger en Jordarts vandholdende Evne dog som før 

 omtalt ogsaa for en væsentlig Del af dens Lejringsforhold. Vil man der- 

 for bestemme en Jordarts vh. E., saaledes som Jordarten forekommer i 

 Naturen, kan man benytte en ai R. Heinrich i 1882 angivet Fremgangs- 

 maade, hvorved man arbejder med naturligt lejrede Jordprøver ^^). 



Paa Jordoverfladen anbringes en Metalblikcylinder, der er aaben i begge 

 Ender. Den er 20 Cm. i Tværsnit og 40 Cm. høj. Den trykkes lidt (2 Cm.) i 

 Jorden og fyldes med Vand. For at man ikke ved Paafyldningen skal frembringe 

 Forstyrrelse i de øverste Jordlag, er der lige over Jordoverfladen inde i Cylin- 

 deren fastgjort et fint Traadnet, der fordeler Vandet jævnt over Jorden. Ved 

 Vandingen faar Jorden under Cylinderen det Maksimum af Vandindhold, som 

 d. vh. E. under de givne Forhold tillader Jorden at tilbageholde i sine Porer. 

 Cylinderen borttages, Jorden tildækkes med et Laag og overlades til sig selv i 

 24 Timer. Nu udtages der ved Hjælp af en nedtrykket Staalcylinder en Jord- 

 prøve af den befugtede Jord, idet Staalcylinderen efter Nedtrykning til den øn- 

 skede Dybde udgraves, saa at Jordsøjlen med en Spade eller Kniv kan afskæres 

 i Flugt med Cylinderens Underkant. Paa tidligere angivet Maade (smig. S. 29) 

 bestemmes den udtagne Jordprøves Vandfylde, der altsaa angiver Jordens vand- 

 holdende Evne under Forudsætning af, at den givne Jordprøve var blevet saa 

 gennemfugtig, som den under de givne Omstændigheder var i Stand til. 



Metoden er velanvendelig og giver et virkelig Udtryk for paagæl- 

 dende Jordprøves vandholdende Evne, men tilfældig tilstedeværende 

 Hulrum i Jordprøven, Regnormegange eller tilfældig tilstedeværende 

 større Sten kan forrykke Resultatet betydelig i den ene eller anden 

 Retning, saa at der for at eliminere Tilfældighederne i det enkelte Re- 



