38 Jordbunden 



sultat maa foretages et større Antal Undersøgelser af samme Jordlag. 

 Da den enkelte Bestemmelse, som man vil se, er ret omstændelig og 

 kræver megen Tid og gennemført Nøjagtighed, bliver Bestemmelsen af 

 et mere udstrakt Jordlags vandholdende Evne baade tidsspildende og 

 kostbar. 



Jordens Gennemtrængelighed for Vand eller dens vandførende 

 Evne staar i omvendt Forhold til dens vandholdende Evne, altsaa i 

 ligefremt Forhold til Kornstørrelsen*). Dog spiller Lejringsforholdene 

 ogsaa her en meget stor Rolle, saa at en Jordart i løs Lejring ulige let- 

 tere lader Vandet strømme igennem sig end den samme Jordart, naar 

 den er fast sammenlejret. En fuldkommen tør Jordart „skyder Vandet" 

 og udøver en ikke ringe Modstand mod Vandets Indtrængen, medens 

 den største Gennemtrængelighed hos paagældende Jordart først ind- 

 træder, naar den er blevet fuldstændig gennemfugtet. Dette gælder i 

 Særdeleshed finkornede Jordarter som Ler og humusholdig Jord, medens 

 det for grovkornede Jordarter ikke spiller saa stor en Rolle. I Praksis 

 spiller de Kanaler, der opstaar i Jordarterne ved Planterøddernes Frem- 

 trængende og ved forskellige gravende og rodende Dyrs Virksomhed, 

 en meget stor Rolle m. H. t. Overgrundens Gennemtrængelighed for 

 Vand, ligesom det tidligere er omtalt for Luftens Vedkommende. Man 

 kan prøve en Jordarts Gennemtrængelighed for Vand ved at anbringe 

 ovenpaa paagældende Jordart i Naturen en i begge Ender aaben Metal- 

 cylinder, der trykkes lidt ned i Jordlaget. Cylinderen fyldes med Vand, 

 og man iagttager, hvor hurtigt Vandsøjlen synker. Man vil ogsaa kunne 

 faa et Maal for Gennemtrængeligheden ved at iagttage, hvor meget 

 Vand pr. Fladeenhed det er nødvendigt at tilføre i en vis Tid for at holde 

 Væskehøjden i Cylinderen konstant. 



Bestemmelse af Jordarternes vandførende Evne har ikke ringe Be- 

 tydning for Praksis, navnlig med Hensyn til Planlæggelse af Drænings- 

 anlæg"). 



Grundvand. Den Mængde Vand, der paa Grund af Tyngdekraften 

 søger nedad i Jordlagene, bidrager først til at fylde Haarkarrene i de 

 dybere Lag og naar maaske ikke videre. Er Vandmængden dog større 

 end den Mængde, der kan tilbageholdes af Haarrørskraften og Ved- 

 hængskraften, vil de grovere Kanaler i Jordarten ogsaa blive fyldt, og 



*) Dette er dog under Forudsætning af, at Kornstørrelsen i paagældende 

 Jordart er ensartet. I en Sandjord vil saaledes en Indblanding af Sten nedsætte 

 Gennemtrængeligheden, da de tager Pladsen op uden at give en tilsvarende 

 Mængde Hulrum, hvorigennem Vandet kan passere. Gruset Sand (med faa Sten) 

 har altsaa mindre Gennemtrængelighed end Sandet alene. 



