Jordvandet 4 1 



Stoffer i denne Tid hurtig forraadner til Ammoniak og denne atter til 

 Salpetersyre, men disse Virksomheder i den kolde Del af Aaret er 

 meget hæmmende, saa at Salpetersyretab gennem Drænvand paa denne 

 Aarstid kun er ringe. Brakjord lider det største Kvælstoftab, da Sal- 

 peterdannelsen i Brakjorden foregaar meget livlig i den varme Aarstid. 

 og der ingen Plantevækst findes, der kan udnytte Nitraterne, efterhaan- 

 den som de frembringes. Man har fundet, at Kvælstoftabet ved Udvask- 

 ningen af Brakjorden er lige saa stort som den Mængde Kvælstof, en 

 god Kornafgrøde vilde berøve Jorden. De Jorder, der gødes rigelig med 

 Staldgødning, giver mindre Drænvand og har et mindre Kvælstoftab 

 end Jorder, der alene faar Kunstgødning. Staldgødningen omdannes til 

 humusholdige Stoffer i Jordbunden, hvorved dennes vandholdende Evne 

 forøges, samtidig med at den gennem Staldgødningen tilførte Kvælstof- 

 mængde for en Del af Stoffernes Vedkommende ikke saa let omsættes 

 og udvaskes som Kunstgødningens Ammoniumsalte eller Chilisalpeter. 



En god Jordbundsøkonomi maa i høj Grad være rettet paa at hindre 

 Kvælstoftab fra Jordbunden saa meget som muligt, hvad der fortrinsvis 

 opnaas ved Plantevæksten, da denne udnytter Salpetersyren, efterhaan- 

 den som den dannes i Jordbunden. Ikke alle vore Kulturplanter kan i 

 lige høj Grad hindre Salpetersyretabet ved Udvaskning. Græs og Rod- 

 frugter staar paa Grund af deres længere Voksetid over Kornsorterne i 

 saa Henseende. For at Kulturplanterne fuldt ud kan udnytte et enkelt 

 Plantenæringsstof som Salpetersyren, kræves der dog, at der i Jord- 

 bunden skal være tilsvarende store Mængder af de andre Plantenærings- 

 stoffer (navnlig Kali, Fosforsyre og Kalk) i let tilgængelig Form. 



Drænvands Indhold af Svovlsyre og Saltsyre er størst efter An- 

 vendelse af Kaligødning af de almindelige Arter, der bestaar af Sulfater 

 og Klorider. Svovlsyremængden forøges ogsaa efter Benyttelsen af 

 Superfosfat, der indeholder megen Calciumsulfat. 



Plantevæksten virker ikke alene beskyttende mod Kvælstoftab, men 

 Drænvand fra bevokset Mark er i det Hele taget ikke saa rigt paa de 

 plantenærende Stoffer som fra Brakmark. I saa Henseende kan anføres 

 en Række oplysende Undersøgelser af den østrigske Forsker y. Hana- 

 mann fra 1899'**). Forsøgene blev udført ved at benytte „Alluvialjord", 

 der i Portioner paa 50 Kg. blev fordelt i forskellige Forsøgskar, der 

 dels lodes uden Bevoksning (brak), dels besaaedes eller beplantedes 

 med forskellige Agerbrugsplanter. Regnmængden, der faldt paa hver 

 Forsøgskar i Forsøgstiden fra 1ste April til sidst i Oktober, udgjorde 30 

 Liter. Sammensætningen af det afløbne Drænvand og dettes Mængde 

 er angivet i omstaaende Tabel (forkortet Uddrag). I det afløbne Vand 

 fandtes : 



