De faste Bestanddele 43 



ganske vilkaarligt, ved hvilken Kornstørrelse man vil sætte Grænsen 

 mellem Finjord og Skelet. 



Nærmest paa Grund af de gangbare Sigters Maskestørrelse kaldtes i tid- 

 ligere Tid alt, hvad der gik gennem en Metaltraadssigte af en Maskevidde af 

 * 3 Mm. for Finjord og det, der blev tilbage paa Sigten for Skeler, og dette kunde 

 atter skilles i Sten over 6 Mm. i Tværsnit og det mellem 6 Mm. og ' s Mm. 

 liggende Grus, der udgjorde Jordbundens egentlige „Skelet". Nu anvendes hyp- 

 pigst en noget anden Inddeling. Jordprøven sigtes gennem en Sigte med udbo- 

 rede cirkulære Aabninger paa 2,o Mm. i Tværsnit; og de tilbageblivende Sten 

 vaskes og tørres. Finjorden, der gaar igennem 2 Mm. Sigten, kan slemmes og 

 sigtes og derved skilles i Bestanddele fra 2,o — l,o Mm., l,o — 0,5 Mm., 0,5o — O,« 

 Mm., 0,i.s— 0,10 Mm., 0,io — 0,oo Mm., 0,o5 — 0,oi Mm. og endelig alt, hvad der er 

 under 0,o! Mm. i Tværmaal, hvorimellem findes alle amorfe Mineralpartikler, 

 saasom Ler og Okker samt Humus blandet med større eller mindre Mængder 

 af finkrystallinske Bjergart- eller Mineralbrudstykker. Disse Bestanddele under 

 0,01 Mm. kan atter om fornødent ved mekanisk eller kemisk Behandling skilles 

 yderligere. 



Mængdeforholdet mellem Skelet og Finjord i en given Jordart har 

 stor Indflydelse paa Jordartens Brugbarhed. Ved Beskrivelsen af de en- 

 kelte Jordarter i det følgende kommer vi nærmere ind paa, hvorledes 

 Sammensætningen er hos de danske Jordarter, der danner Under- 

 grunden for den dyrkede Jordbund i Danmark. I Almindelighed kan 

 det siges, at Jorden, der indeholder meget af de allerfineste Bestanddele 

 (Kornstørrelse under 0,oi Mm.) i Finjorden, ogsaa maa indeholde en 

 ikke for ringe Mængde Skelet (c. Vs af hele Jordprøven) for at være 

 bekvem for Dyrkningen. En Jord, der væsentlig kun bestod af finkornede 

 Bestanddele, vilde i fugtig Tilstand let falde sammen og danne en dejg- 

 agtig Masse, der i tør Tilstand vilde blive haard og uigennemtrængelig 

 for Planterødderne. Da Skelettet i Jorden bestaar af grove Bjergart- og 

 Mineralbrudstykker, som i Tidens Løb kan blive sønderdelt, hvorved de 

 muligt tilstedeværende plantenærende Stoffer bliver gjort tilgængelig 

 for Planterødderne, er det ikke ligegyldigt, hvad for Bjergarter eller 

 Mineraler Skelettet bestaar af. Feldspat-, kalk- og fosforsyreholdige 

 Bjergarter vil være langt at foretrække fremfor Bjergarter, der fortrins- 

 vis bestaar af Kvarts (Kvartsit, Sandsten). Ved Jordbundsundersøgelser 

 i agronomisk Øjemed maa man derfor ligesom ved rent geologiske Un- 

 dersøgelser (smig. 2. Bd. S. 108) have sin Opmærksomhed henvendt og- 

 saa paa de grovere Bestanddele i Jordbunden og foretage Sorteringer af 

 de frasigtede Sten, saa at den relative Mængde af de forskellige Sten- 

 arter kan fastslaas. Det er dog kun meget langsomt, at de plantenærende 

 Stoffer i Jordbundens Skelet frigøres. Ved at lade Jorden henligge udsat 

 for Luften (opkammet) vil de grovere Bjergartstykker ved Vejrsmuldring 

 og Forvitring findeles, hvorved de plantenærende Stoffer bliver lettere 



