96 Jordbunden 



Mordannelse. I Skove og paa Heder dannes der ved PlanteafFal- 

 dets tætte Sammenlejring under Svampenes Indflydelse en tørv- 

 agtig Masse — Mor — der har en fra den tidligere beskrevne jord- 

 blandede Muld meget forskellig Karakter. Undersøgelserne af Moren 

 skyldes ligesom for Skovmuldens Vedkommende i første Række den 

 danske Forsker P. E. Miiller. I Skovjordbunden er Mordannelserne mest 

 karakteristisk udviklet under Bøgebevoksninger, men kan ogsaa fore- 

 komme under Eg og Gran. I de tidligere omtalte „Studier over Skov- 

 jord" bliver, efter at Muldens Dannelsesmaade og den for Mulden ka- 

 rakteristiske Bundvegetation er omtalt, Morens Dannelse beskrevet paa 

 følgende Maade: Bøge mor. „Denne Humusform . . . adskiller sig i sin 

 typiske Form iøjnefaldende fra Bøgemulden ved sin Vegetation. De mest 

 karakteristiske Planter for Bøgemoren er Bølget Bunke Aira flexuosa 

 og Skovstjerne Trientalis europaea. I nogenlunde sluttede Bøgeskove, 

 hvor Jordbunden er dækket af denne Humusform, er disse to Planter 

 omtrent lige hyppige, og Bunken optræder kun i spredte Smaatuer, men 

 stilles Skoven mere lyst, saa udbreder den sig stærkt paa Skovstjernens 

 Bekostning. Mellem disse Planter findes i den ikke fuldt aabnede Skov 

 en rig Mosvegetation . . ." Muller viser dernæst, hvorledes der i mere 

 lyststillede Bevoksninger foruden de nævnte Planter kan indfinde sig et 

 helt ejendommeligt Plantesamfund, Skovstjerne, Majblomst, Koføde, Tor- 

 mentil, Blaabær m. m.), som er blevet benævnt Skovstjerne-Vege- 

 tationen i Modsætning til Skovmærke-Vegetationen paa Muld- 

 jorden i Skove. Om Jordbundens Udseende lyder Beskrivelsen: „I den 

 nogenlunde sluttede Bøgeskov med Morlag er Bunden kun sparsomt 

 dækket af den omtalte Vegetation (d. v. s. „ Skovstjerne- V."); den synes 

 fattig bevokset, og Ris og Smaapinde, hist og her nogle Bladrester, 

 danner Overfladen mellem Mosset og de sparsomme og uanselige pha- 

 nerogame Planter. Men hvad der er endnu mere iøjnefaldende, er, at 

 der paa Morbunden mangler det løse Bladdække, som overalt dækker 

 Mulden. Jordbunden er fast og giver ikke mere efter for Foden end et 

 tykt Filttæppe over et fast Underlag. Dens Overflade er saa tæt, at 

 Regnvandet selv paa løse Sandjorde kan danne Pytter, naar Moren har 

 draget sit Filt over Jorden, men er dette Dække efter længere Tids 

 fugtigt Vejrlig først gennemblødt, saa kan det være vanddrukket som 

 en Svamp, medens den umiddelbart derunder forekommende Jord er 

 tør . . . Allerede med det blotte Øje og ved Anvendelsen af Loupen viser 

 det sig, naar man sønderdeler det sejge filtagtige Mortæppe, at Bøge- 

 skovens Affald af Blade, Knopskæl, Blomster og Frugtskaale tilligemed 

 et uendelig forgrenet Væv af for største Delen fine Rødder*) udgør dette 



*) Disse Rødder viste sig ved nærmere Undersøgelse at være Bøgerødder. 



