Marskdannelse 1 07 



endnu ingen Vegetation af Blomsterplanter kommer til Udvikling. Ved 

 vore fleste Kyster er dette Bælte meget smalt, lader sig~mangen Gang 

 næppe paavise; men ved Vesterhavets Kyster ser vi det udviklet i for- 

 bavsende Udstrækning og Tydelighed, saa at man ikke kan tvivle om, 

 at der virkelig er Grund til at tale om et Bælte, der er lige forskelligt 

 fra Vade rnes og fra det højere liggende, de saltyndende Blomsterplan- 

 ters. Medens Sandvaderne, som alt omtalt, er meget plantetomme, op- 

 træder der her en højst karakteristisk Plantevækst, som jeg benævner 

 Sandalgernes Formation. Ganske vist kan vi se den samme Vege- 

 tation paa den ene Side gaa ud paa Corophiumvademe, der daglig 

 overskylles af Floden, og paa den anden Side ogsaa optræde i det næste 

 Bælte, Kvellerbæltet, men der er dog e t tydeligt Bælte , hvor der hver- 

 ken trives Slikkrebs eller Kveller, og som kan have en Bredde, der 

 maa regnes i Hundreder af Metre. Til Trods for den Udstrækning og til 

 Trods for, at der er Steder, hvor det Maaneder igennem ikke overskyl- 

 les, maa man dog kunne betragte det som en Del af Æstuariet eller 

 Fjæren. Hvad det kommer an paa for denne Vegetations Udvikling er 

 aabenbart en vis Fugtighed i Sandbunden, der paa de højere liggende 

 Dele af Bæltet naaes derved, at Grundvandet staar nær Overfladen, saa 

 at Sandet lige til denne bliver fugtigt og bindes sammen. 



I dette vaade Sand lever mange mikroskopiske Alger, som ved deres 

 store Mængde i visse Tilfælde giver Sandet en egen Farve, og som for en 

 Dels Vedkommende spiller en meget vigtig Rolle ved, lig Slikkrebsene, 

 at binde Sandet sammen og forberede en Vegetation af Blomsterplanter." 



Paavisningen af visse Algeformers sand- og slikbindende Virksom- 

 somhed kan, som E. Warming gør opmærksom paa, føres tilbage til 

 A'. Hofman-Bang. Ved hans Undersøgelser i Begyndelse af forrige Aar- 

 hundrede „Om Konfervemes Nytte i Naturens Husholdning" (paa Latin 

 1817 senere paa Dansk) viste han, hvorledes navnlig en Algeform, der 

 benævntes Conferva chtfio nop lastis (Jorddanneren) er virksom i Odense 

 Fjord, hvor den aarlig forhøjer Havbunden paa de Steder, hvor den 

 vokser, da dens fine slimede Traade tilbageholder de Sand- og Lerpar- 

 tikler, der ved Vandbevægelserne under Høj- og Lavvandets Vekslinger 

 føres hen over Bunden, medens Traadenes øvre Endespidser stedse 

 forlænges og vokser frem over det sidst afsatte Jordlag. Den saaledes 

 højnede Bund kan som en lav Holm rage op over Havfladen, og til 

 Slutning indfinder der sig andre Planter, der gødet af de henraadnende 

 Alger og talrige Søfugles Ekskrementer efterhaanden danner først Tuer 

 senere hen en tæt og fast Græstørv. I Fig. 12 er efter N. Hartz gen- 

 givet en saadan begyndende Holmedannelse fra Ringkøbingfjord. 

 Vegetationen her paa de lavere tildels endnu under Vandoverfladen 



