120 Planterne og jorbunden 



ikke give nogen rigtig Forklaring derpaa. Selv Nutidens Videnskab har 

 jo næppe nok klaret dette Spørgsmaal i Enkelthederne. 



Det 18de Aarhundrede bragte en Række planteanatomiske og plante- 

 fysiologiske Opdagelser. Man lærte nøjere at kende den indre Bygnini; 

 af Planternes forskellige Organer og opdagede, at Bladene kunde ud- 

 vikle og indsuge Luftarter, hvis Ejendommeligheder til en vis Grad 

 blev fastslaaet, men man kunde dog i den Henseende vanskelig komme 

 videre frem, førend de store kemiske Opdagelser ved Aarhundredets 

 Slutning var udført. Derimod lærte man helt vel at udføre Vand kul- 

 turforsøg, saa at det blev klart, at Jord i og for sig ikke var nødven- 

 dig, for at en Plante kunde trives, men at den kunde fuldføre hele sit 

 Livsløb med Rødderne voksende i Brøndvand eller Flodvand.*) Under- 

 søgelserne viste, at den herved optog visse uorganiske Stoffer — Aske- 

 bestanddelene — men Anskuelserne om, hvorvidt disse Stoffer dannedes 

 af Vandet i Plantens Organer eller i Forvejen fandtes opløst i Vandet, 

 var endnu ikke afklaret, da der hos mange Forskere endnu sad Rester 

 af den gamle alkemistiske Tids Tro paa Stoffernes „Transmutation-, 

 selv om der ogsaa var Eksempler paa en rigtigere Opfattelse. 



Uafhængig af hinanden opdagede C. W. Scheelc en af Sverigs mest 

 fremragende Kemikere 1771 — 72 og den udmærkede engelske Eksperi- 

 mentator Dissenterpræsten y. Priestley \11A Ilten. For Grundlæggeren 

 af den nyere Kemi Franskmanden A. L Lavoisier (1743 — 1794) blev 

 denne Opdagelse Udgangspunktet til den rette Forstaaelse af alle kemi- 

 ske Processer, som beror paa Iltning (Forbrænding) af Stofferne, eller 

 hvor den modsatte Adskillelsesproces finder Sted."') Nu var Grundlaget 

 bragt til Veje, for at der ogsaa indenfor Plantefysiologien kunde gere 

 sig en rigtig Opfattelse af de iagttagne Fænomener gældende, men en 

 Tid lang traadte dog hos mange Forskere den saakaldte Humusteori 

 hindrende i Vejen. Hovedpunkterne i denne Teori er allerede omtalt 

 S. 79. Der forelaa ganske vist ikke faa Beretninger om Forsøg, hvorved 

 man havde faaet Planter til at vokse i Vandkultur eller i Sand. uden at 

 der var Humusstoffer tilstede, naar blot Vandet eller Sandet indeholdt 

 tilstrækkelige Mængder af Plantenæringsstoffer af uorganisk Art. men 

 da adskillige Forsøg med Vand- og Sandkultur var mislykket paa Grund 

 af Mangel paa uorganiske Næringsstoffer eller paa Grund af Iltmangel 

 i Vandet, og man ikke altid var klar over Grunden til Uheldet, kom 

 disse Forsøg noget i Miskredit. Den praktiske Erfaring om, at humusrig 

 Muldjord i Reglen dannede den bedste Vokseplads for Planterne og lig- 



•) ! Virkeligheden dog kun naar Vandet var tilstrækkelig rigt paa oploste 

 uorganiske N.i i iiiL'-^tdfVcr, saa at Forsøgene faldt forskellig ud med Vand af for- 

 skellig Art. 



