J. V. Liebig 125 



Forfattervirksomhed, men enkelte Træk kan fremhæves. Hans kemiske 

 Undersøgelser drejede sig baade om uorganiske og organiske Stoffer, og 

 han tilrettelagde en Metode — Elementæranalysen — til kvantitativ kemisk 

 Undersøgelse af organiske Stoffer, som har gjort al Naturvidenskab ube- 

 regnelig Nytte og endelig i væsentlig uforandret Form benyttes den Dag 

 i Dag. For yderligere at klarlægge Liebigs Betydning kan vi næppe gøre 

 bedre end benytte følgende, der fra anden Side er fremsat om ham: 



.,Mod Slutningen af 1830'erne tog Liebigs Forskning efterhaanden 

 en anden Retning, fordi han da kastede sig over de store Problemer 

 om Plantens og Dyrets Ernæring og om Stofvekselen i den levende 

 Natur. 1840 udgav han sit Værk „Die Chemie in ihrer Anwendung auf 

 Agricultur und Physiologie" og 1842 „Die Thierchemie oder die orga- 

 nische Chemie in ihrer Anwendung auf Physiologie und Pathologie". 

 Det første af disse Værker havde en overordentlig Betydning for Land- 

 bruget og vakte et betydeligt Røre; i dansk Oversættelse udkom det 

 1846; Liebig fremsatte deri paa en klar og overskuelig Maade Læren 

 om Planternes Ernæring; Grundsætningerne for det rationelle Agerbrug 

 blev her udledede af plantefysiologiske Læresætninger. Det nævnte 

 Værk oplevede mange Udgaver: 7. Udg. 2. Bd. udkom 1864 i dansk 

 Oversættelse under Navnet „Agerbrugets Naturlove". Idet Liebig for- 

 stod med Kritik og Klarhed at fremdrage de ældre og til Dels forglemte 

 plantefysiologiske Undersøgelser, fik han stor Betydning for Plantefysio- 

 logien; dertil føjede han ny og selvstændige Undersøgelser; paa Grund 

 af sine betydelige kemiske Kundskaber og sin rige Kombinationsevne 

 var han ogsaa i Stand til at samle tidligere spredte og usammenhæn- 

 gende fysiologiske Iagttagelser til et Hele og til at Herne en Mængde 

 urimelige Opfattelser, som var fremkommet ved Fortidens Spekulation 

 og Naturfilosofi" (efter O. T. Christensen). 



Som der ogsaa gøres opmærksom paa i ovenanførte Biografi kunde 

 L. dog ogsaa gaa for vidt i sine Slutninger, „da han ofte gik Deduktio- 

 nens i Stedet for Induktionens Vej; først en senere Tid maatte føre Be- 

 viset for saadanne Sætningers Rigtighed eller Ugyldighed". En af L.'s 

 væsentligste Fortjenester var, at han ganske bragte Humusteorien ud 

 af Verden og i Stedet for fremdrog Beviserne for, at Planterne opbyg- 

 gede deres Stof af Kulsyren fra den atmosfæriske Luft, af Vandet fra 

 Jordbunden og af de „Askebestanddele", som Rødderne optager fra 

 Jorden. Han var ganske vist fra Begyndelsen ikke klar paa Formen, 

 hvorunder Planterne optog Kvælstoffet (som Ammoniumsalt eller som 

 Nitrater), og havde heller ikke opfattet Planternes Aandedrætsvirksom- 

 hed. men det kan dog siges, at hele den nyere Opfattelse af Planternes 

 Ernæring i det væsentlige er i Overensstemmelse med de af Liebig 



