150 Planterne og Jordbunden 



bindelse Ammoniak, som traadte i Forgrunden i Opfattelsen af Ernæ- 

 ringsforholdene hos Planterne. Det var den ny Kemis glimrende Ung- 

 domsaar, og en Mængde dygtige Analytikere kastede sig med Begejstring 

 over Undersøgelser af allehaande organiske og uorganiske Stoffer og 

 man fik derigennem Beviser i Hænde paa Ammoniakens store Udbre- 

 delse i Naturen. Man fandt saaledes Ammoniak i den søde Væske, der 

 om Foraaret kan udtappes af Birke- og Ahorntræer, i Pulpen, der løb 

 fra de sønderskaarne Sukkerroer, i „Taarerne", som Vinrankerne udgød 

 i dryppende Strømme, naar de blev saaret af Gartnerens Kniv, og i 

 Saften, der kunde udpresses af Tobaksblade. „Lagret" Ost, Hestestaldes 

 skarpe Dunster og den „svedende" Faareuld viste tydelig Ammonium- 

 forbindelsernes Udbredelse i Dyreriget, og de uorganiske Ting afgav 

 ogsaa deres Tilskud. Naar Lavastrømmene fra Island eller ved Ætna 

 blev kolde nok til, at man kunde nærme sig dem, saa man Salmiak- 

 dampe stige op af de glødende Masser og afsætte sine af Jernklorid 

 farvede gule Krystalskorper i Lavastrømmenes Revner. Liebig paaviste 

 og bestemte Mængden af Ammoniak i Regnvand, Forchhammer fandt 

 Ammoniumsall i Vandet fra Øresund og Boussingault det samme Stof i 

 Søvandet fra Kanalen ved Dieppe. Overalt i Jordbunden fandt Liebig 

 og hans Hjælpere Ammoniak enten tilstede direkte som Ammoniumsalt 

 eller i en eller anden organisk Forbindelse, hvoraf der kunde uddrives 

 Ammoniak ved Kogning med Kalilud eller ved Glødning med Kalihy- 

 droxyd eller Kalk. Liebig saa altsaa, at der saa at sige overalt i Luft, 

 Vand, Hav,Jord og ikke mindst i levende Organismer fandtes Ammoniak. 

 Han saa, at det var dette Stof, som næsten alle organiske Kvælstoffor- 

 bindelser gik over til, naar de raadnede eller blev underkastet en tør 

 Destillation. Gennem Wohler's Syntese af Urinstof (1828) havde man 

 erfaret, at dette organiske Stof, et typisk Nedbrydningsprodukt af Ægge- 

 hvidestof, kunde fremstilles af et uorganisk Ammoniumsalt, og denne 

 Opdagelse fik fundamental Betydning som den først kendte Syntese af 

 organisk Stof. Intet Under derfor, at Liebig lededes ind paa den Tanke, 

 at Ammoniaken maatte være den Form og tillige den eneste Form, 

 hvorunder Planterne optog Kvælstof.*) Nye Undersøgelser har vist, at 

 Liebigs Anskuelser ikke ramte det rigtige og i hvert Fald maatte siges 

 at være for ensidige. For den største Part af de grønne Planter 

 i Naturtilstanden anses Salpetersyre og ikke Ammoniak at være 

 Hovedkilden, hvorfra Kvælstoffet i de organiske Kvælstofforbindelser i 

 Planterne stammer. Salpetersyren optages som opløst Nitrat gennem 

 Rødderne, og det synes at være temmelig ligegyldigt, til hvilken Base 



*) Liebig mente dog, at der ogsaa var Mulighed for, at Planterne direkte op- 

 tog Kvælstof fra Luften, men uddybede ikke dette Spørgsmaal nærmere. 



