154 Planterne og Jordbunden 



andet lignende) og rent uorganiske Kvælstofforbindelser opbygge orga- 

 niske Kvælstofforbindelser. Den nødvendige Energi leveres af Sollyset 

 ved Omsætningen i Planternes Grønvæv. De lavere Planter særlig 

 Svampene kan foretage en ganske lignende Syntese af Æggehvidestof 

 (eller nærstaaende Forbindelser), naar Væsken eller Jordbunden, hvori 

 de findes, indeholder organisk kvælstoffrit Stof (navnlig Kulhydrater 

 og forskellige organiske Syrer saasom Æblesyrer m. m., vistnok ogsaa 

 Humussyrer) og uorganiske Kvælstofforbindelser saasom Nitrater eller 

 Ammoniumsalte. I 1862 viste L. Pasteur saaledes ved forskellige Forsøg, 

 at der foregaar en Kemisyntese af organiske Kvælstofforbindelser, 

 naar Skimmelsvampe udsaas i en sukkerholdig Væske, der indeholder 

 uorganiske Kvælstofforbindelser. Den til Opbygning af de organiske 

 kvælstofholdige Stoffer nødvendige Energi faar Skimmelsvampen ved 

 Nedbrydning — Iltning — af en Del af Kulhydraterne i Væsken.'') 



Et enkelt Forsøg, som er let at gentage, kan saaledes anføres. Pasteur an- 

 vendte en Næringsvæske, der indeholdt pr. Liter 20 Grm. Kandissukker, 1 Grm. 

 Vinsyre, 1 Grm. Kaliumnitrat, O,.-. Grm. Aske af Ølgær (væsentlig Fosfater). I 

 andre Tilfælde pr. Liter 20 Grm. Sukker, 2 Grm. Ammoniumbitartrat, O,.-. Grm. 

 Aske af Ølgær. Heri udsaas Sporer af Penicillum alm. Penselskimmel. „Efter 

 2—3 Dages Forløb er Væsken fuld af Mycelium og en stor Mængde deraf træ- 

 der ud til Væskens Overflade og danner Formeringsorganer. Al Plantens Kul- 

 stof hidrører fra Sukkeret, som efterhaanden helt forsvinder fra Væsken; Kvæl- 

 stoffet i Plantens Kvælstofforbindelser hidrører fra Nitratet eller Ammoniumsaltet 

 og Mineralstofferne fra Asken. Der er saaledes en fuldstændig Analogi mellem 

 Assimilationen af Kvælstof og Fosfater mellem disse Svampe og de højere organi- 

 serede Planter." Den kemiske Energi, der er opstaaet ved Iltningen af Sukkeret 

 udretter hos Skimmelsvampene det samme som Lysenergien i de grønne Planter. 



De grønne Planters Forhold overfor Luftens fri Kvælstof. 

 Den berømte Agrikulturkemiker Boussingault udførte i Midten af forrige 

 Aarhundrede en Række Kulturforsøg med forskellige Plantearter. En 

 væsentlig Side af de Spørgsmaal, som han søgte at faa Svar paa, var 

 Problemet om, hvorvidt grønne Planter var i Stand til at assimilere 

 Luftens fri Kvælstof, ligesom det da var erkendt, at de kunde assimilere 

 Luftens Kulsyre. Vi kan ikke opholde os ved de datidige og tidligere 

 fremsatte temmelig forskellige Hypoteser om dette Forhold, men vil 

 dvæle lidt ved Boussingault's Forsøg. Han dyrkede forskellige Planter 

 under saadanne Forhold, at der ikke kunne tilgaa dem nogensomhelst 

 kvælstofholdige Næringsstoffer udover det, der fandtes i de udsaaede 

 Frø og i Luftens fri Kvælstof. Frø af ganske samme Beskaffenhed som 

 Udsæden blev kvantitativt analyseret for Kvælstofindholdet efter de da 



