1 58 Planterne og Jordbunden 



Efterhaanden naaer de i Jordbunden indsamlede Plantenæringsstoffer op 

 til en saa betydelig Størrelse, at gammel Skovbund, naar Skoven af- 

 drives, i mange Aar kan dyrkes med stærkt kvælstofforbrugende Ager- 

 brugsplanter, uden at der behøver at gødes. Dette Forhold er kendt og 

 benyttet i Praksis saa langt tilbage, som der overhovedet har eksisteret 

 Agerbrug paa Jorden, det kendes fra Alverdens Egne og med mange 

 forskellige Træarter som Skovtræer. Selv om man tager de ved Regn- 

 vandet (Smig. S. 21) tilførte Ammoniumsalte og Nitrater med i Betragt- 

 ning, slaar deres Mængde ikke paa nogen Maade til, Tilvæksten af bun- 

 det Kvælstof i Skovtræeme selv og i Jordbunden er meget større, end 

 hvad der aarlig tilføres gennem Regnen. Dertil kommer, at der foruden 

 det i Skoven og i Jordbunden magasinerede Kvælstof kan være gaaet 

 ikke ubetydelige Mængder af bundet Kvælstof (hovedsagelig Nitrat) 

 bort ved Nedsivning i Undergrunden, saa at den aarlige Tilvækst i 

 bundet Kvælstof i en Skov er forholdsvis betydelig. At dette bundne 

 Kvælstof maa hidrøre fra Luftens fri Kvælstof er klart. Men Spørgs- 

 maalet bliver, hvorledes er Kvælstoffet i disse Kvælstofforbindelser 

 blevet bundet? 



Der skal her anføres et Par positive Eksempler paa en saadan Op- 

 samling af kvælstofholdige Stoffer i Skovbunden. 



Den franske forstlige Forfatter E. Henry i Nancy giver en Beskri- 

 velse af den meget gode Skovvækst væsentlig bestaaende af Pinus 

 maritima, som ved den franske Regerings Foranstaltning er opstaaet 

 paa det tidligere fuldkommen øde og ubevoksede Flyvesandsterræn ved 

 Hourtin og Carcans i Gascogne. '^") Da Skovplantningen begyndte for 

 67 Aar siden, var Jordbunden rent hvidt Flyvesand. Skønt den nævnte 

 Fyrreart hører til en af de mindst humussamlende Træarter, er Jord- 

 bunden dog nu (1908) bedækket med et Humuslag, som Henry efter 

 foretagne Undersøgelser anslaar til 17972 Kg. pr. Hektare. Denne Hu- 

 mus indeholder !,.')% Kvælstof i bunden Form, der altsaa i Løbet af 

 et godt halvt Aarhundrede er skaffet tilveje ved Trævæksten eller i alt 

 Fald medens Skoven groede, men hvorledes? 



Den ansete tyske Skovbrugsforsker E. Ramann opstiller et meget 

 nærstaaende Problem. Han skriver saaledes'*'): „Der gives i Nordtysk- 

 land Tusinder af Hektarer bedækket med Fyrreskove. Her er gennem 

 Menneskealdere hvert eneste Aar de nedfaldne Naale blevet borttaget 

 til Strøelse i Landbrugsøjemed. I Strøelsen er der blevet ført bort mange 

 Gange mere bundet Kvælstof, end der nogensinde paa et givet Tids- 

 punkt fandtes samlet i Jordbunden, og desuagtet er Træernes Naale 

 normale og mørkegrønne og viser ingen af de Tegn, som er karakteri- 

 stiske for Kvælstofmangel. Der maa derfor være en Kilde til Kvæl- 



