172 Planterne og Jordbunden 



egentlig er, der udskilles gennem Planterødderne, har været ret forskel- 

 lige. Det ligger jo nær at tro, at den ætsende Virkning skyldes den 

 Kulsyre, som Planterødderne, ligesom andre Plantedele kan afgive, 

 men de omtalte Ætsninger af Dolomit, Magnesit og Fosfatplader gør det 

 dog fra et kemisk Synspunkt meget tvivlsomt, om det kan være Kulsyren 

 alene, der er virksom, da disse Mineraler i kompakt Form som slebne 

 Plader ikke angribes kendeligt af kulsyreholdigt Vand, hvorimod en 

 Plade af Kalkspatmarmor ganske vist angribes stærkt. Ogsaa fra andre 

 Synspunkter bliver det mere end tvivlsomt, om Planterøddernes Kul- 

 syreudvikling vilde være i Stand til at udføre saa stærkt opløsende 

 Virkninger, som Rødderne bevisligt udfører i en Vegetationsperiode. 

 Allerede Liebig udtaler sig herom omtrent med følgende Ord'*''): „En 

 ung Rugplante, der er opvokset af et eneste Korn, der er nedbragt i 

 frugtbar Jord, udvikler sig ofte til Plante med 30 — 40 Straa, der hver 

 bærer et Aks, saa at man kan høste tusinde eller endnu flere Gange 

 saa mange Korn, som det man saaede. De har modtaget deres Næring 

 af Mineralbestanddele af et vist Rumfang Jord, hvoraf man ved den 

 mest gennemførte Udludning med rent eller med kulsyreholdigt Vand 

 ikke kan udtrække 'kmi af den Mængde Fosforsyre og Kvælstof, ikke 

 '/ao af den Mængde Kali og Kiselsyre, som Planterne har optaget af 

 Jorden. Hvordan er det dog muligt under saadanne Forhold at antage, 

 at Vand alene (d. v. s. kulsyreholdigt Vand) er tilstrækkelig til at over- 

 føre til Planten alle de Stoffer, som der findes i den." 



At der maa være kraftigere Syrer end Kulsyre virksomme ved 

 Planterøddernes Optagelse af Jordbundens Bestanddele, fremgaar ogsaa 

 om end noget indirekte af forskellige Forsøg med Dyrkning af Planter 

 i Vandkultur. I Forsøgsvæskerne er det saaledes ikke nødvendigt, at 

 Fosforsyren er tilstede i opløst Form. man faar et ligesaa godt Resultat, 

 naar der i Væsken findes opslemmet Calciumtrifosfat, Ferrifosfat, Al- 

 luminiumfosfat el. lign., der som uopl. Bundfald kan lægge sig omkring 

 de fine Rodhaar, der saa selv besørger de nødvendige Mængder Fosfor- 

 syre bragt i Opløsning ved Hjælp af de sure Afsondringer, som de ud- 

 skiller. Af saadanne sure Stoffer eller Syrer mener man at have paavist 

 surt Kaliumfosfat (hvad dog formodentlig er et sekundært Produkt) og 

 organiske Syrer som Myresyre, Oksalsyre og vistnok Æblesyre. 

 Alle tre Syrer er meget iltholdige Stoffer, Myresyre og Oksalsyre 

 indeholder c. 70 "/o Ilt, Æblesyre c. 60 " o Ilt, medens Kulsyre indehol- 

 der c. 72% Ilt. Kulsyre er det fuldstændige Iltningsprodukt. me- 

 dens de tre nævnte Syrer er Mellemtrin, og alle fire er at anse som 

 Affaldsprodukter, Slutningsresultaterne*) af den Iltning af de orga- 



•) At de ogsaa er Begyndelsestrinene under Opbygningen af de organiske 



